25 
starder, som den danner, da den yderst hyppig förekom- 
mer i Selskab med de fleste i Norge voxende Salices% 
och på sid. 430 på tal om öfvergångsformer mellan S. 
caprea, cinerea och aurita: “Udentvivl danne de ogsaa 
paa mangfoldige maader Bastarder indbyrdes“ . H vad 
nu de nämnda nigricansiovmevw^i angår, så torde det dock 
vara sannolikt, att hybridiseringen eger en jemförelsevis 
ringa betydelse såsom medverkande orsak till deras mång- 
fald. Såsom ofvan blifvit nämndt, kunna dessa visserli- 
gen i fråga om blad och hängen förhålla sig på en mängd 
olika sätt och vid första anblicken förvilla uppfattningen, 
men för ett vandt öga ger sig närvaron af S. nigricans 
lätt tillkänna genom — jag syftar här ej blott på de 
värmländska, utan på de former i allmänhet, som jag 
sett från södra och mellersta Sverige — de mer eller 
mindre tunna, på undersidan eller åtm. dennas medel- 
nerv håriga bladen samt de långa stiften. Vill man nu 
tolka sådane former, hvilka tydligen komma S. nigricans 
närmast, men i ett eller annat hänseende visa stor öf- 
verensstämmelse med vi^sa andra arter, såsom uppkomna 
på hybrid väg, så måste man naturligtvis tillerkänna S. 
nigricans prepotens framför dessa i fråga om hybridens 
utveckling. Men att så faktiskt skulle vara förhållan- 
det, är mycket osannolikt. Wichueas noggranna un- 
dersökningar, hvilka omfattade jemväl S. 7iigricans, hafva 
ledt till ett helt annat resultat. Ingen eiida af de tal- 
rika arter, med hvilka denne forskare experimenterade, 
visade sig vid de många anställda kombinationerna ut- 
öfva något bestämdt predominerande inflytande på hy- 
briderna ^). Det finnes alltså intet skäl att antaga dem 
vara vanliga binära hybrider enligt formeln : 9 aX cT h. 
Ö Jfi’ WiCHURA, Die Bastardbefruchtiing im Pflanzenreicli, sid. 50: 
“So avtenreich die Gattnng der Weiden ist uud so zahUeiclie Combina- 
tionen von Bastardbefruchtungen sie aufzuweisen hat, so habe icli doch 
von dem iiberwiegenden Einfluss irgend einer ihrer Species nie etwas 
walirgenommen, vielmehr immer gefunden, dass ihre Bastarde stets die 
Mitte zwischen den constanten Merkmalen der Stainmarten halten. “ 
