21 
gaste lokalen för den förra har jag antecknat från Stöl- 
let i Ny. 
12. Salix Lapponum L. 
Hvad E. Fetes i Botan. Utflykter, 3:dje bandet, s. 
277 (noten) yttrar om en del högnordiska ^a/ia?arters 
vegetativa utveckling i sydligare trakter, har sin fulla 
tillämpning på S. Lapponum inom detta område. Nästan 
alla de fynd af denna art, som jag gjort i de sydligare 
socknarne — den sydligaste lokalen har jag antecknat 
från Bnnsäter i närheten af Ransäters bruk — hafva ut- 
gjorts af enstaka, småväxta buskar af ett mer eller min- 
dre förkrympt utseende. Först i nordligaste Elfdalen, 
nämligen i mellersta och norra Dalby, blir den något så 
när vanlig och uppträdande i former, som tyda på tref- 
nad; här och hvar kan man der påträffa täta och yf- 
viga buskar, mätande omkring 1,5 meter och derutöfver 
i höjd och till alla delar kraftigare och frodigare än de 
individ, som växa söderut. Endast inom detta samma 
område finner man denna art på nybildade eller jem- 
förelsevis unga lokaler i elfvens omedelbara närhet; de 
söderut anträffade ex. har jag funnit växande på större 
afstånd från elfven, på ställen, som påtagligen länge le- 
gat höjda öfver densamma och der marken alltså, åt- 
minstone i en del fall, varit mer eller mindre torr och fast. 
Angående betydelsen af denna företeelse återkommer jag 
längre fram. 
S. Lapponum visar, trots obetydligheten hos det 
område, den intager, stor variation och i synnerhet gäl- 
ler detta om bladens form och storlek. Sålunda har jag 
funnit alla mellanstadier från smalt lancettlika till run- 
dadt äggrunda ; på sin ofvansida äro bladen stundom full- 
komligt glatta, undertill oftast hvitludna. 
Hybridiserar med S. aurita. 
