14 
sätt förändrad bladfot förekommer endast hos sådana 
arter, livilka hafva stora och tjocka hängeknoppar. Sjelfva 
graden af omvandling synes sammanhänga med stiplernas 
olika utbildning. Starkast differentierad i nu antydd rikt- 
ning har jag funnit bladfoten vara hos arter med relativt 
små eller alldeles felande stipler, hvaremot differentierin- 
gen är mindre framträdande hos sådane, hvilka hafva 
stora, väl utvecklade stipler. 
Att denna anordning afser att bereda hängeknop- 
parne ett skydd, likartadt med det, som de intrapetio- 
lära bladvecksknopparne erhålla hos Platanus, Bohinia^ 
Ptelea, Philadel^lms ') m. fl., torde vara påtagligt. De 
unga, för hastiga temperaturväxlingar, stark transpira- 
tion 0. s. V. sannolikt ganska känsliga hängeknopparne 
skyddas hos en del arter i tillräcklig grad af stiplerna, 
hvilka genom sin anatomiska byggnad-), som tyder på en 
rent assimilatorisk funktion, derjemte ega en närings- 
fysiologisk betydelse för den under utveckling varande 
hängeknoppen. Hos andra arter tyckas stiplerna blifva 
otillräckliga för de stora, sig kraftigt utvecklande knop- 
parne, bladfoten kommer i följd deraf att öfvertaga en 
del af deras uppgifter och erhåller i öfverensstämmelse 
dermed en lämplig utbildning. Närmast synes denna 
afse att bereda ett mekaniskt skydd åt den raskt till- 
växande hängeknoppen, hvilkens basala del rundtorn om- 
slutes af bladfotens ansvällda väfnader; dessa ega vis- 
serligen endast högst obetydligt förtjockade celler, men 
den för hängeknoppen behöfliga stadgan och fastheten 
ernås likafullt genom det intima sätt, hvarpå den tur- 
gescenta väfnadsmassan sluter sig till den innanför va- 
Ö Jfr WiESNER, Untersucliungen iiber die herbstliche Entlaubung 
der Holzgewächse i Sitzungsb. d. kais. Akad. d. Wissenscbaften, Bd. 6d 
(1871). 
^) Jfr Oskar Schultz, Vergleicbende pbysiologisclie Anatomie der 
Nebenblattgebilde i Flora 1888. 
