10 
att hängena i någon viss del t. ex. i sin spets äro bygda 
på vanligt sätt, under det att fruktbladen i en annan del 
visa öfvergång till bicapsidarisioimQn på så sätt, att de 
nedtill äro förenade som vanligt men upptill äro fria. 
Dessa enbladiga kapslar kunna vara ganska lika de nor- 
mala 2-bladiga, innehålla tydliga frön o. s. v.; men van- 
ligen afvika de genom sin längre och smalare form. 
Ofta äro de starkt monströsa, små och mer eller min- 
dre förkrympta samt visa pollenbildning såväl på frukt- 
bladens kant och insida som i fröknopparne^). Andro- 
gyna hängen har jag endast iakttagit på några stäl- 
len i närheten af Karlstad, men sannolikt äro dylika ej 
sällsynta. — I hvad mån dessa missbildningar framkal- 
lats af yttre förhållanden, kan jag ej afgöra. Det vill 
emellertid synas, som skulle lokalens beskaffenhet här- 
vidlag ej vara utan inflytande. Åtminstone tror jag mig 
för ifrågavarande område kunna konstatera, att fall af 
sådana missbildningar äro långt vanligare på torra, sol- 
öppna ställen, åt solsidan vettande backsluttningar etc., 
än å fuktig och skuggrik mark. 
Att angifva någon eller några bestämda hufvud- 
former, som skulle specielt förherska framför de öfriga, 
anser jag knappast möjligt. På sin höjd torde man 
kunna säga, att de glattbladiga formerna äro vanligare 
än de med håriga blad, och likaledes att former med 
glatta kapslar förekomma oftare än sådana med ludna. 
S. nigricmis hybridiserar — inom förevarande om- 
råde — med S. caprea^ cinerea, aurita, phylicifolia och 
sannolikt äfven med daphnoides. 
2. Salix triandra L. 
Denna och den efterföljande äro att anse som om- 
rådets intressantaste och mest karakteristiska SalixioY- 
Ö Jfi’ A. N. Lundström, Studier öfver Slägtet Salix ^ sid. 42 och 
fig. 3 och 4 pl. II. 
