området uppträdande olika växtformationerna, föredrog 
jag af flera skäl att resa i motsatt riktning. Jag begaf 
mig alltså efter att hafva pr ångbåt passerat Fryksdalen 
direkt till Vingäng och färdades derifrån i roddbåt elf- 
ven nedåt till Deje i N. Ullerud. Den omkring 25 km. 
långa sträckan mellan Edebäck i Ekshärad och Skym- 
näs i Råda har jag båda gångerna lemnat helt och hållet 
åsido, alldenstund det uppgifvits för mig, att elfsträn- 
derna der utbytt sin vanliga natur af lös sand mot fast 
berggrund och i det närmaste sakna Salixvegetation. Un- 
der sommaren 1890 egnade jag några veckor i Juni 
månad åt en förnyad undersökning af den nordligaste 
delen af området, nämligen Elfdalen från Vingäng till 
Edebäck. 
Den rika Salixvegetation, som mångenstädes inom 
Klarelfvens floddal är att anträffa, betingas, såsom jag uti 
Botaniska Notiser för 1886’) antydt, af strändernas be- 
skaffenhet. Dessa bestå nästan hela området igenom af en 
lös, fin (stundom stoftfin), stenfri sand, som merendels visar 
tydlig skiktning. Denna sand utgör ej blott den bädd, 
öfver hvilken Klarelfven framflyter, utan den stiger jemväl 
i terrassformiga vallar till betydande höjd upp mot de längs 
elfven löpande bergåsarne. Dylika vallar äro lättast att 
iakttaga i mellersta och norra Elfdalen, der de, vexlande 
till höjd och antal och vanligen på mångfaldiga ställen 
sönderskurna af de från bergen nedströmmande bäckarne 
och åarne, åtfölja elfven på långa sträckor. 
Beträffande dessa sandaflagringars natur i öfrigt, 
ålder, bildningssätt o. s. v., synas de vara ekvivalenta med 
aflagringarne i de norrländska elfdalarne. Af den beskrif- 
ning, Fegr^us lemnat på några af dessa elfdalar, fram- 
går tydligt, att en mycket stor likhet förefinnes mellan 
respektive aflagringar i Klarelfvens och ifrågavarande 
5 J. A. 0. SkÅeman, Om Salixfioran på Klarelfvens stränder, 
sid. 213. 
Torbekn Fegr/eus, Om de lösa jordaflagringarne i några af 
Norrlands elfdalar, Stockholm 1890. 
