78 
förhållanden förmått dessa nu nämnda Salices att för- 
flytta sig mot norr, detta icke kan vara en enastående 
företeelse, utan bör denna klimatförändring på likartadt 
sätt liafva inverkat på öfriga glaciala växter inom samma 
område. Tyvärr kan jag dock ej närmare uppvisa, i livad 
mån den öfriga vegetationen bestyrker det glaciala ele- 
mentets i ^'aii^floran nu pågående rörelse i nordlig rikt- 
ning. Dock har jag anledning tro, att de förhållanden, 
under hvilka en och annan af Klarelfsområdets anmärk- 
ningsvärdare växter uppträder, t. ex. Mulgedium alpinmn, 
Sceptrum Carolinum, Cornus suecia,- Ruhus arcticus, Be- 
fulu nana och B. intermedia^ Hierocldoa borealis^ Phleiim 
alpinum m. fl., kunna gifva stöd härför. 
Af de öfriga arterna vill jag något närmare uppe- 
hålla mig endast vid tvenne, nämligen S. nigriccms och 
S. depressa. 
Att angifva, på hvilken väg S. nigricans inkommit 
i Värmland, har sig nog mycket svårt. Lundström 
antager om denna art, att den i likhet med /S. phylici- 
folia mångenstädes är endemisk och att den uppkommit 
efter istiden ur S. mgrsinites. Om dess allmänna ut- 
bredning uppger Andersson att den “är ytterst allmän 
i Skandinavien och Schweiz, men för öfrigt blott spridd 
och knappast utom Europa “ etc. Sammanställer man 
detta med Lundströms åsigt om dess endemi, torde det 
icke vara alltför djerft att häraf sluta, att S. nigricans’ 
differentiering ur S. myvsinites börjat jemförelsevis sent, 
samt att den från fjälltrakterna utbredt sig nedåt slätt- 
landet. Att den är genetiskt af yngre ursprung än öf- 
riga i Värmland förekommande Salices y får väl anses 
som säkert på grund af den formrikedom, hvari den här 
uppträder. Tydligen är den stadd i uppdelning och ut- 
ska torfmossar, i Bihang till K. Svenska Vet.-Akad. Handlingar, Bd 18, 
Afd. III N;o 2. 
Ö Lundström, Oin Jenissej-strandernas /SntZ/xflora, sid. 29. 
Andersson, Några ord om arternas geografiska och genealogiska 
samband inom Pilslågtet, sid. 9. 
