ROČNÍK XX. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO ř>. 
O vztahu mezi hustotou a světelným lomem. 
Podává 
Dr. Vojtěch Rosický, v Praze. 
(P ř e d I o ž e n o d n e 13. ledna 1911.) 
O thematu tomto pracoval v poslední době K. H e y d r i c hd) 
rozmnoživ tak nevelkou řadn badatelů, zabývajících se otázkou tonto 
n těl krystalovaných. On i jeho předchůdcové, J. L. Bar viř-), E. S. 
Larsen a E. Tanbert®) vycházeli při úvahách svých od Beero va 
vzorce t. zv. ,, specifické lámavosti“ (specifisches Brechnngsvermogen) 
n — 1 
h 
jejž Bar viř modifikoval ve tvar: 
n — a; 
h 
(n — střední lom, h 
= hustota). E. S. Larsen*) počítá hodnoíy ,, specifické láinavos:i“ 
některých silikatfi a jich ?k( 1 jednak dle Beerova vzorce, jednak dle 
L o r e n t z - L o r e n z o v a 
1 1 
;í2+2 
K a výsledky tak získané ve^ 
spolek porovnává. 
T a n b e r t i H e y d r i c h užili Beerova vzorce při disknssi těl 
polyinorfních. Onen appliknje theorem L a n cl o 1 1 ů v, platný pro orga- 
nické kapaliny i na minerály; theorem ten praví, že a polymerních sub- 
stancí specifické lámavosti vykazují značnější difference nežli u meta- 
merních, a na základě vypočtených hodnot těch pro zkoumané nerosty 
soudí T a n b er t, že vápenec a aragonit jsou poŘmerní, andalnsit a disthen 
metamerní, silimanit pak k nim polymerní. 
H e y cl r i c h sledoval týž problém na organických polyinorfních 
tělech, stojících k sobě jednak v poměru poŘnnerie, jednak metamerie, 
a potvrdil platnost L an d o 1 1 o v a pravidla i pro krystalované substance. 
b Z. f. Kiyst. 48. 1910, str. 213 
“) Věstník Král. české spol. nánk 1904 č 3. 
Beitrag zur Kenntniss polymorpher Kórper. Inaug. Dissert. 1905. 
■*) Amer. Journ. of Sc. 1909 28. 2(53 — 274. 
Rozpravy: Roč. XX T'r. II. Číslo '>. 
V. 
