molekularnon klesají hodnoty hustoty. Týž obrácený sled pak \'idíine 
i u specifické pru/nosti. Poměry se rázem změní, ponechámo-li pro vápenec 
formuli jednoduchou, pro magnesií však a siderit vezmeme ji dvojná- 
sobnou (tedv i moleknlarná •'ráha dvojnásobnou se stane). Pak obdržíme: 
M. V. 
h 
Flh 
Calcit 
lOO-lO 
2-71 
0-38 
Magnesit 
fG(S-.á2 
3-02 
0-31 
Siderit 
231-80 
3-85 
0-P) 
Odchylná povaha calcitn od ostatních rhomboědrických uhličitanů 
na základě leptů zjištěna bvla již T s c h e r m a k e m. R e t g e r s roz- 
dělil rhomboč drické uhličitanv ve 3 skupiny, a sice: ve skupinu calci- 
tovou (k níž vedle kalcitu náležejí kryptodimorfní BaCOg, SrCOg, PbCOg), 
ve skupinu sideritovou (k ní náležejí siderit, magnesií, rhodochosit), a ve 
skupinu solí podvojných (dolomit, ankerit). Tento poslední oddíl nebyl 
vzat v úvahu, ježto u něho by již stanovení molekul, váhy činilo z theore- 
tického stanoviska značné potíže. Rozdělení R e t g e r s o v o podepírá 
i sruxhu uvedenou hypothesu o velkosti molekul vápence resjv ostatních 
uhličitanů. 
Ve shodě se stoupající molekulární vahou stoupají u řady té i hod- 
noty h a klesají R//o Číslo 7?/// jeví značnou stálost vzdor nedokonalé 
isomorfii. 
Z rhombických členů jest nápadný aragonit, jenž svou specifickou 
lámavostí přimyká se těsně k rhomhoědrické řadě; k témuž výsledku 
dospěl na základě zcela jiných úvah i Barví ř. Ostatní oba uhličitan}^ 
rhombické, strontianit a cerussit, mají velmi sblížené, od aragonitu však 
značně rozdílné hodnoty RUi. Specifické pružnosti F/h klesají se stoupající 
vahou molekularnon. 
V. 
M. V. 
1 h 
n 
auto r 
R/h 
F/h 
a 1-5693 
.Vnhydrit 
136-lG 
2-9G 
li 1-5752 
y == 1-6130 
= 1-6220 
Můhlheims 
C - 6 
0-35 
Coelestin 
183-68 
3-97 
/i = 1-6237 
y = 1-6309 
a = 1-6369 
Arzruni 
4-5 
0-21 
Baryt 
233-46 
4-49 
ji = 1-6381 
y = 1-6491 
« = 1-8771 
Offret 
4-1 
0-21 
Anglesit 
302- 9G 
6-39 
(i ^ 1-8823 
j- = 1-8937 
Arzruni 
4-4 
0-10 
