o 
pyridinem přesmykli a obdržený tak epirhodeolakton redukovali amal- 
gamem sodíkovým. Nový cidcr, epirhodeosa, jejž bylo lze získati dosud 
jen ve spůsobě syrupu, skýtal methylfenylhydrazon rozdílný od přísluš- 
ného rhodeohydrazomi, naproti tomu byl fenylosazon jeho totožný s fenyl- 
osazonem rhodeosy, jakož se dalo očekávat! vzhledem k epimerii obou 
cukrů. 
Kdežto rhodeosa oxydací kyselinou dusičnou {h = 1-2) přechází 
v kyselinu Z-trioxygiutarovou, poskytla nám epirhodeosa kyselinu trioxy- 
glutarovou, jež vyloučila se z vodného roztoku ve způsobe laktonu CgHgOg. 
Liší se tudíž jak od obou kyselin trioxyglutarových {d- a 1-), tak i od kyse- 
liny xylotrioxyglutarové a chová se co do laktonisace stejně jako čtvrtá 
a poslední theoreticky předvídaná kyselina řady té — kyselina ribotrioxy- 
gíutai‘ová. 
Že oxydací epirhodeosy vzniknouti má kyselina nůotrioxyglutarová, 
jest postulátem theorie a považujeme vskutku získaný námi lakton za 
lakton ribotrioxyglutarový, musíme však poznamenati, že preparát náš 
otáčel znatelně v právo (asi [a]^, = + 2 J4°) a mimo to jevil vyšší bod tání 
nežli svého času Fischerem a Piloty nP) popsaný, zcela inaktivný 
lakton z ribosy. Tál totiž při 18F , kdežto preparát Fischera a Pilotyho již 
při 170 — 171®. Může to pocházeti bud od toho, že laktoir náš provázen 
byl malým množstvím opticky činného vedlejšího produktu oxydačního, 
anebo náleží otáčivost laktonu samotnému. Kyselina ribotrioxyglutarová; 
COOH 
I 
I 
OH — C — H 
OH — C — H 
OH~C — H 
COOH 
jest ovšem irt varem zcela symmetrickým, nikoli však její jednoduchý lakton: 
[ 
COOH 
b Bcrl. Bcrichtc 24 . II, str. 4223. 
\'I. 
