9 
Jsem si vědom, že obrovské thema toto daleko není vyčerpáno tím, 
ale doufám, že průběhem dalšího zkoumání ještě mnohem více budu moci 
k objasnění tohoto thematn přispěti. Zvláště prozkoumání poměrů bílkovin 
v orgánech normálních i pathologických skvtá thema velice vděčné i obsáhlé. 
K přiblížení poznání skladby komplikované molekuly bílkovinné nestačí 
jen seznání rozkladných produktů hydrolysou kyselinami nebo alkaliemi 
vzniklých a postupu, kterým rozklad se děje; zvláště pro biologa i patho- 
loga důležito jest, sledovat! postup tento methodami travnými, fermen- 
tativními, autolytickými a bakterielními. Nápadným jest, že vždy stejné 
aminok 3 ^seliny z rozkladných produktů isolovány bývají a tím i jich důle- 
žitost k charakteristice jednotlivých druhů a řádů jich v^^svítá. Není po- 
chyby, že bude jednou možno mnohem přesněji jednotlivé druhy charakteri- 
sovati a dle množství a obsahu monoamino kyselin, jakož i diaminokyselin 
bílkoviny děliti a blíže identifikovati. Prozatím jsme daleko ještě těchto 
cílů našeho snažení ze dvou příčin: jednak pro nedostatečnost dosavadních 
method, jež hlavně co se quantitativních výsledků týče, stále ještě postrá- 
dají žádoucí exaktnosti a pak, že ač nové práce na poli tomto v hojném počtu 
stále se hromadí, stále ještě thema toto málo je propracováno. 
K prvé příčině dodal bych, že základní methoda dělení aminokyselin 
pomocí ethyl-esterů a destilací jich, podává výsledky, jež možno jen tehdy 
srovnávat!, byla-li za stejných podmínek prováděna, a pak jak výtečně 
jí upotřebit! lze u pevných bílkovin, tak velmi obtížno jí upotřebiti lze 
u fysiologických tekutin, kde isolace aminokyselin jinými cestami snadněji 
je dosažitelná. 
Leží již v povaze aminokyselin samých, že značná rozpustnost jich 
ve vodě na jedné straně, značná nestálost jich vůči chemickým vlivům 
na druhé straně isolaci jich velmi stěžuje. K tomu přistupují ještě jiné 
chemicky nepříjemné vlastnosti jako neurčitý bod tání, špatná krystalisace 
a j. Optická aktivita jich (\yjma glykokolu), jež asymmetrií uhlíka je pod- 
míněna, často může nám býti vodítkem, ale i tu dostáváme následkem 
předchozích manipulací často je ve stavu racemickém a nutno opět značně 
obtížnými chemickými pochody je aktivovat!. 
Většinou nutno uchýliti se k solím aminokyselin, a ty frakcionovanou 
krystalisací děliti a pak blíže určovat!. 
Právě těchto method upotřebil jsem u stanovení aminokyselin 
fysiolog. výpotků a shledal, že lze výhodně jich použiti, zvláště pak oněch, 
které ze soli opět poměrně snadno lze ii\'olniti. Pro posouzení výsledků 
přidával jsem též k tekutinám, neobsahujícím aminokyseliny, tyto ve stavu 
čistém, jež jsem po většině hydrolysou kaseinu a methodou esterovou 
obdržel, a porovnával pak i quantitativně výsledky tyto. Dospěl jsem 
k výsledkům, které byť i nebyly skvělé, hlavně v směsi aminokyselin, 
přece ku qualitativním nebo ku porovnávání výsledků se hodí. Po přidání 
čistých aminokyselin k exsndátňm dob^do těchto zpět 65—70%; n moče 
nejvýše 60%. Poměrně nejhorší výsledk}^ skýtají naftalinosiilfoamino- 
VlI. 
