ROČNÍK XX. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 4. 
Alkylace aminokyselin dialkylsulfáty, 
Napsal 
Dr. techn. Jan Novák. 
Předloženo 11. listopadu 1910. 
Isolování a stanovení aminokyselin vznikajících hydrolysí bíl- 
kovin, v poslední době intensivně studované, naráží přece, pokud se kvanti- 
tativní stránky týče, zvláště n aminomonokarbonových kyselin stále na 
velké obtíže. O kvantitativním stanovení v praktickém smyslu možno 
mluviti jen u několika aminokyselin, vyznačujícícb se velice malou roz- 
pustností vlastní neb jejich derivátů, a to u leucinu, tyrosinu, glut- 
aminové kyseliny, histidinn, argininu a lysinu. Přes to, že esterifikační 
methoda E. Fischera prokázala se býti tak znamenitou pomůckou při 
studiu produktů hydrolytických různých bílkovin, množství získaných 
aminokyselin obnáší stále průměrně jen asi 55% v nej příznivějším pří- 
padu 71% (hydrolysa hordemu B. Osborne a S. Clapp Z. anal. Ch. 47, 
590 [1908]) původní bílkoviny. Normálně bývá summa získaných pro- 
duktů jen tehdy vyšší, když bílkovina poskytuje hydrolysí větší množství 
aminokyselin, které se dají dobře stanovití, jako jest tomu ku př. při hydro- 
lyse hordeinu, který poskytuje celkem 36-3% kyselin}' glutaminové. 
Jest proto záhodno pokusiti se o přípravu a studium některých dalších 
derivátů aminokyselin o příznivějších íysikálních vlastnostech, než-li jsou 
k tomu účelu doposud používané deriváty jejich, při čemž dlužno hlavně 
k tomu hleděti, aby výtěžky při přípravě těchto derivátu byly pokud 
možná největší. Na praktický význam betainů, které poskytují špatně 
rozpustné soli s chloridem rtuťnatým, zlatovým a platičitým poukázal 
R. Engeland (B. deutsch. chem. Ges. 42, 2962 [1909]), kterýž také de- 
monstroval jejich použití při isolaci produktů hydrolysovaného kaseinu. 
Ježto alkylace methyljodidem neposkytuje vždy výtěžků uspokojujících. 
Rozprava; Roč. XX. Tř. II. Čís. 4. 
IV. 
1 
