15 
Bílkoviny a aminokyseliny výpotků. 
Průběhem asi 4 let studuji v tomto směru všechny výpotky patho- 
logické, ať již původu zánětlivého nebo nezáně tlivého. Cím více se otázkou 
touto zabývám, tím více nabývám přesvědčení, že nelze dle množství 
bílkoviny a priori úplně přesně rozlišiti transsudát od exsudátu. Ba i kli- 
nicky čisté transudáty, ze stasy krevní u srdečních vad ku př. přicházející, 
často jeví zcela známky zánětlivého exsudátn. Tvrzení toto zvláště u star- 
ších, déle trvajících transsudátů neobyčejně často potvrzeno bylo. Lze 
snadno vysvětlili to tím, že dochází ku dráždění vnitroblány (ať pleury, 
peritonea atd.), přítomností výpotku a ta reaguje na toto konsekutivním 
zánětem, a tím výpotku zvláštního rázu dodává. 
Na druhé straně zase zánětlivé, dlouho trvající exsudáty ztrácejí 
časem opět na svém význačném charakteru a tvoří pak jakési přechody 
k transsudátům. 
Výpotků takového charakteru nalezl jsem nejvíce. To platí ovšem 
jen pro výpotky serosní. Zvláštní, pro sebe uzavřenou skupinu tvoří pak 
výpotky hnisavé a chylosní lespektive pseudochylosní. 
Nejvíce přichází výpotků serosních na naší klinice, pak takových, 
jež nelze přesně odlišiti chemicky, zda jedná se o exsudách či transsudát. 
Konečné rozhodnutí dlužno učiniti z nálezu cytologického neb z průběhu 
nemoci, tedy klinicky. 
Čisté transsudáty. 
U transsudátů vykládáme si vznik jich tak, že následkem změny 
stěny arterielní, vystupují z krve součásti tuto skládající, v podobném 
poměru jako u fysiologických šťáv se děje. Totiž tak, že krystalloidy asi 
v stejném poměru (poněvadž fysikálními svými vlastnostmi jako změněným 
osmotickým tlakem, snadno diffnndují) jako v plasmě krevní obsaženy jsou, 
kolloidy pak v mnohem menší míře. Jsou v literatuře uvedeny případy, kde 
transsudáty více solí obsahovaly, než v plasmatu jest obsaženo. H e r t z^) 
experimentální cestou shledal, že roztoky krystalloidů a kolloidů po filtraci 
animálními blanami jich množství solí zachovávají. Dle toho pravidelně 
asi i tento modus u transsudátů zachován jest, a řídí se tekutiny tyto 
týmiž zákony, jako kdyby polopropustnou blánou procházely. 
Serosní blány tělesných dutin, tyto vystýlající, jeví různou ana- 
tomickou strukturu a dle toho také dalo by se předpokládali, že i jejich 
propustnost bude různá. Dle toho také C. Schmidt celou stupnici 
propustnosti jich sestavil, podle obsahu bílkoviny různých transsudátů. 
pleurální, abdominální, kanálu míšního a oedemn. Leč i zde lze dle různé 
1) Hertz, Ober b'ilti'ation durch tierische Membranen und den Salzgehalt des 
Blutes, verglichen mit dem anderen serósen Fliissigkeiten. Zeitschr. f. physiol. Ch. 
48 . 1906 . 
VII. 
