24 
kde po opětovaných častých p aukcích v krátké době bílkoviny rychle 
ubývá. Následující tabulka je toho dokladem; po čtvrté punkci nemocný 
zemřel. Interval mezi prvou a druhou punkci 12 dní, mezi diuhou a třetí 
8 dní, mezi třetí a čtvrtou 5 dní, prvá punkce byla po řadě 48. 
12 dní 
8 dli 
5 dní 
Bílkovin}/ ve 100 ccm 
3-1174 
2-7729 
2-5458 
2-0280 
Albuminy 
2-0712 
1-8486 
1-6915 
1-3738 
Globuliny 
1-0462 
0-9243 
0-8543 
0-6542 
Albumin 
1-98 
2 
1-98 
2-1 
Globulin 
1 
1 
1 
1 
Ouotient zůstává stále skoro stejný, úbytek tedy týkal se jak globu- 
línň, tak albuminů téměř rovnoměrně. Vzdor úsilo\’nému pátrání nenalezl 
jsem nikdy v tekutině ascitické aminokyseliny. 
Velice často biuretová reakce byla positivní a tím i přítomnost 
peptonů pravděpodobná. Z toho soudím, že bud vůbec nedochází k de- 
strukci bílkoviny úplné, nebo se aminokyseliny volné, velkou resorpční 
plochou peritoneální hned vstřebají, druhé pokládám za pravděpodobnější. 
Exsudáty hnisavé. 
Hlavní rozdíl exsudátů těchto je cytologický a chaiakterisován pří- 
tomností velkého množst\'í leukocytů polynucleárních. Druhým základním 
rozdílem je charakteristická přítomnost látek vzniklá z histolysy. Abscess 
liší se od typického hnisavého exsudátu pouze jen relativně zmnoženým 
množstvím leukocytů, k tomu přistupuje histologicky rozdíl ten, že zde 
neděje se exsudace na povrch serosní blány, nýbrž do štěrbin pojivá. 
Sérum hnisavé, které z takovýchto hnisavých exsudátů dostaneme 
po odstranění histologických elementů chová velmi hojně bílko\ún, kol 7% 
Albumin a globuiín jsou přítomny, pravidelně asi v témž poměru jako 
u zánětlivých exsudátů, chovají tedy relativně značné množství globulími 
Vyjma tyto látky charakteristické pro ně jsou albumosy. Jak prot- 
albumosy, tak i deuteroalbumosy, množství prvých značně převládá. 
Nejcharakterističtější látkou hnisu je nukleoproteid, bílkovina z jádra 
leukocytů, G ú t e r b o c k e m nazvána je pyin. Látka je srazitelná octovou 
kyselinou v nadbytku jejím se nerozpouští, obsahiije fosfor. Všechny 
bílkoviny tohoto druhu jsou složeny z bílkoviny a nukleínové kyseliny, 
která zase na bílkovinu je vázaná. Podotknouti sluší, že vůbec o prae- 
existenci nukleoproteidů bylo pochybo^xlno. Nukleinová kyselina, sama 
totiž sráží bílkovinu a proto pomýšleno, zda okyselením se tato neuvolní, 
třeba ze soli a sekundárně teprve bílko\’inu sráží. Není to však pravdě- 
podobno z toho dmxxlu, poněvadž lze nukleinovou kyselinu z různých 
proteidů různým způsobem uvolnili, což poukazuje na různost vazby její. 
\'II 
