3 
a koncem tohoto oblouku oblý zářez, zbytek to štěrbiny atlantooccipitální, 
ze vzhledu pak konečné nerovné, skoro sagittální plochy zmíněného 
•oblouku dá se souditi, že s druhostranným byl snad spojen syndesmoticky. 
Na spodní straně massa lat. je kloubní ploška pro artic. atlantoepistrophea 
značného rozsahu, jež oblou hranou přechází na hladkou plochu vnitřní, 
mající tvar piilkruliu; bezprostředně nad touto ploškou nalézá se jamka 
:S vyhrnutými okraji, na jejíž spodině je několik otvorů, vedoucích do 
kosti; ještě proximálněji je ventrálně začátek canalis hypoglossi, 72 
dorsálně široký otvor canalis art. vertebralis; vznik tohoto kanálu je 
tím podmíněn, že i dorsální proximodistálně zcela plochý oblouk atlasu 
je úplně splynulý s okrajem tor. occip. m., jenž tím je zaoblen. Volný 
tupý konec oblouku atlasu dosahuje až čáry střední, v levo od něho pak 
for. occip. m. vybíhá v zřejmý zářez; zevní okraj oblouku atlasu je ostrý, 
mezi ním a kostí týlní je hluboká rýha, zevně exostosami na oblouku a na 
kosti týlní téměř v kanálek pozměněná. For. transversarium je zevně 
otevřeno, vybíháť proč. costarius v ostrý hrot, nedosahující vlastního 
proč. transversus; tento výběžek odstupuje úzkou stopkou od začátku 
dorsálního oblouku, rozšiřuje se v ellipsoid, jenž svou medioventrální 
polovicí srůstá s hrbolkem na kosti týlní, při sutura occipitomastoidea, 
za proč. jugularis; z tohoto poměru plyne, že art. vertebralis probíhala 
z otevřeného for. transversarium do kanálku mezi odstupem proč. trans- 
versus a basí lebeční, dále pak do kanálku mezi zadním obloukem atlasu 
a okrajem for. occ. m.; vstup do tohoto oddílu je se strany dorsální kryt 
zmíněnými exostosami; těsně nad ním nalézá se malý can. condyloideus. 
Běží tudíž o hemiatlas, se srostlými oblouky, massa lat. a proč. trans- 
versus s os occipitale. 
2. Starší lebka.*) 
Celý atlas je zachován srostlý s os occipitale. For. occip. m. je ovální 
(35 X 28 mm), pod jeho okrajem vynikají do začátku kanálu páteřního 
massae lat. atlasu, silněji v právo; dorsální m obloukem atlasu je otvor 
týlní nálevkovitě prodloužen, jeho ventrální okraj je však ostrý. Splynutí 
týká se především artic. atlantooccipitales, aniž téměř zbylo po kloubech 
těch na obou stranách stopy. Rovněž je se spodinou kosti týlní srostlý 
značně široký ventrální oblouk atlasu úplně, až na kulatý otvor těsně 
od střední čáry v levo; oblouk atlasu nepřikládá se v kolmém směru přímo 
k ventrálnímu okraji for. occip. magn., nýbrž je posunut něco vpřed, takže 
okraj zmíněného otvoru ční do kanálu páteřního jako ostrá hrana. Od 
okraje for. atlantooccipit., zbytku to široké štěrbiny mezi oběma kostmi 
za poměrů normálních, táhne se hrana, končící v tuberc. pharyngeum 
a souvisící na atlasu s tuberc. arterius. Rovněž dorsální oblouk splývá 
*) Není-li identita mrtvoly, resp. z ní vzatého materiálu přesně určena dle 
úmrtního lístku, považuji za zbytečné udávati dohad o domnělém stáří a pohlaví. 
VIII. 
I* 
