ROCNÍK XX. 
třída II. 
ČÍSLO 9. 
O isorhodeose. 
Podává 
Prof. Emil Votoček v Praze. 
(Předloženo dne 17. února 1911.) 
Isorhodeosu, methylpentosu získanou při hydrolyse kyseliny pur 
gové (z konvolvulinu) , karakterisoval jsem v předešlé práci své jakožto 
syrup prostředně pravotočivý ([«]jj = as + 25“), skýtající fenylosazon bodu 
tání 183 — 184“ a />-bromfenylosazon bodu tání 218“. Roku minulého za- 
býval jsem se znovu cukrem řečeným, jednak abych jej připravil ve stavu 
čistém, jednak abych určil jeho vzorec konfigurační. 
Převésti syrupo vitou isorhodeosu ve tvar krystallický snažil jsem se 
mimo jiné též tím, že jsem ji zbenzoyloval dle methody Schotten-Bauman- 
novy a vzniklý benzoylcukr rozložil alkoholátem sodnatým. Však ani 
cukr tímto způsobem uvolněný nejevil chuti krystallovati a zůstával 
houževnatě syrupovitým. Proto zpracoval jsem syrup ten na ý-brom- 
fenylosazon. Obdržený tak isorhodeo-ý-brómfenylosazon tál při 222“, 
tedy o několik stupňů výše než preparát získaný svého času z isorhodeosy 
nečištěné benzoylací. Srovnávání tohoto bodu tání s bodem tání rhamno- 
/)-bromfenylosazonu uvedlo mne na myšlenku, že by isorhodeosa mohla 
býti optickým antipodem Fischerovy isorhamnosy (epirhamnosy) , neboť 
odhlížeje od opáčné otáčivosti musely by osazony cukrů rhamnosy, epi- 
rhamnosy a isorhodeosy míti zcela stejné vlastnosti fysikálné. V tomto 
směru jal jsem se pak isorhodeosu studovati. 
Předem oxydoval jsem ji kyselinou dusičnou, abych rozhodl, která 
ze čtyř kyselin trioxyglutarových se utvoří, což pro poznání konfigurace 
isorhodeosy má svůj význam. Uvažoval jsem takto: Je-li isorhodeosa 
1 
Rozprava: Roč. XX. Tř. II. Čís. 9. 
IX. 
