3 
Konečně hleděl jsem potvrdili antipodii isorhodeosy a isorhamnosy 
reakcemi těmito: Isorhodeosu zoxydoval jsem vodou bromovou v jedno- 
sytnou kyselinu isorhodeonovou, přesmykl tuto pyridinem, zredukoval 
produkt v příslušný aldocukr, addoval k tomuto kyanovodík, zmýdelnil 
a vzniklé kyseliny o uhlík bohatší jsem okysličil kyselinou dusičnou. Z před- 
pokládané antipodnosti isorhodeosy a isorhamnosy dalo se souditi, že 
přesmyknutím kyseliny isorhodeonové vznikne optický antipod kyseliny 
rhamnonové, kyselina antirhamnonová, z ní redukcí optický protinožec 
přirozené rhamnosy, antirhamnosa, kteráž pak reakcí kyanhy dřínovou 
a oxydací povede ke kyselině slizké: 
y 
\h 
H — C — OH 
OH— C — H 
H — C — OH 
CH(OH) 
CH3 
isorhodeosa 
'\h 
OH — C — H 
OH— C — H 
H — C — OH 
CH(OH) 
I 
CH3 
antirhamnosa 
CO^H CO^H 
H — C — OH OH— C — H 
> OH — C — H > OH— C — H ^ 
I I 
H — C — OH H — C — OH 
CH(OH) 
CH3 
kys. isorhodeonová 
CH(OH) 
I 
CH3 
kys. antirhamnonová 
CO.3H 
H— C — OH 
^ OH — C — H 
CO2H 
H — C — OH 
OH— C — H 
OH — C — H 
H — C — OH 
CH(OH) 
CH3 
kys. antirhamnohexonová 
OH — C — H 
H — C — OH 
CO2H 
kys. slizká 
I s tímto požadavkem theorie souhlasil nález můj, získal jsem totiž 
z isorhodeosy řadou nahoře vyjmenovaných operací látku bílou, ve vodě 
těžko rozpustnou, tající po vyčistění při 224® a jevící veškeré znaky ky- 
seliny slizké. 
IX. 
1 * 
