6 
Obr. 6. 
atlasu je vazivový, v témž výběžku 
epistrofeu j e prvý začátek chrupavky; 
proč. transv. atlasu je chrupavčitý, 
vybíhá ve vazivový hrot (obr. 6.). 
Emhrvo 16 nim. 
Na mediální projekcí (obr. 7.) 
lze dobře přehlednouti poměry zá- 
kladů obratlových těl resp. přísluš- 
ných k prvým dvěma hypochordál- 
ních oblouků. Tělo occipítálního (Co) 
obratle je založeno jako dva mladoun- 
kou chrupavkou (Levi: álterer Vorknorpel) tvořené hrbolky; jádra nejsou 
tu hustě vedle sebe uložena, jsouce oddělena jemnými přepážkami, silně 
haematoxylinem zbarvenými; v okolí je zhuštěný mesenchym, rozpro- 
střený od obloukov 5 >ch mass occipitálního obratle k massae lat. atlasu; 
ve vazivu tom lze dorsálně od těla occipitálního obratle viděti základ 
pro lig. transversum atl. Přechod ve starší chrupavku těla atlasu (Ca) 
je nenáhlý; tělo atlasu začíná též ve směru proximodistálním jako dva 
hrbolky, na něž právě nasedají základy těla 
occipitálního obratle, distálně stále více blí- 
žíce se rovině střední, až obemknou choi'da 
dorsalís; zakončeno je pak tělo atlasu 
opětně dvěma menšími hrbolky, takže sply- 
nutí bilaterálních základů nastupuje kolem 
chordy více méně uprostřed, kdežto konce 
proximální a distální zůstávají volny. Ana- 
logické poměry vykazuje i tělo epistrofeu 
[Ce), což různým čárkováním je vyznačeno 
na schématu sagittální projekce. 
Obloukové massy occipitálního obratle 
vybíhají ventromediálně ve dva postranní hrbolky, 
splynulé proximálně s basální chrupavkou a spojené 
napříč hypochordální zpruhou vazivovou, jakou je 
i hypochordální zpruha atlasu s naznačeným tuber- 
cul. ant. 
Embryo 17-75 mm. 
Basilární chrupavka odpovídá splynulému zá- 
kladu os occipitale a os sphenoidale; na distální její Obr. 7. 
části, occipitální lze rozpoznat! část střední a postranní 
(obr. 8.). Kaudální oddíl střední části, ve směru distoproximálním šikmoj 
vystupující, sbíhá se v tupém úhlu s oddílem kraniálním, v uvedeném] 
směru jen nepatrně skloněném. Oddíl kaudální je ve střední čáře mělce f 
XI. 
