•20 
22. Lebka 2 roky starého hocha. 
For. occ. m. (32 x 25 ;«;«) má dorsální okraje oblé, sbíhající se v dosti 
ostrém zaobleném úhlu, posunutém poněkud v levo; hranice mezi occip. 
lat. a squama jsou znatelný v levo ve formě sutury, neúplné štěrbiny 
v právo. Can. hypoglossi jsou jednotné. Cond. occip. (18 X 5 mm) jsou 
ploché, vykazujíce jinak poměry jako v případě předešlém. 
23. Lebka Sletého dítěte. 
For. occ. m. je (32 x 26 mm) utvářeno analogicky jako v případě 
předchozím. Can. hypoglossi v levo jednotný, v právo ventrálně vytažen 
v užší část. Cond. occip. (20 X 7 mm) jsou ploché (viz 20). 
Rozbor novější literatury. 
K o 1 1 m a n n upozorňuje na variety páteře a zejména na inter- 
kalaci, kdy neběží jedině o vsunutí přespočetného obratle, nýbrž celého 
segmentu se svaly, cévami a nervy; pojednává o kongenitální assimilaci 
atlasu a o manifestaci occipitálního obratle. Na lebce z anatomického 
musea v Basileji je přední oblouk atlasu dobře vyvinut, zadní ztenčen 
a zeje uprostřed v šířce 1 cm, ventrálně místo spatium atlantooccipitale 
je foramen; na kosti týlní je defekt, zvaný obyčejně incisura marginalis 
post.; v druhém případě schází zadní oblouk u velkém rozsahu. Mani- 
festaci occipitálního obratle popisuje na 5 praeparátech, v různém stupni 
vyvinutou, nejlépe na kosti týlní s condylus tertius, zřejmými labia post. 
for. occipitalis magn. a hrbolovitými ztluštěninami na condyli occipitales, 
massae lat. to occipitálního obratle; na jedné lebce jsou vyvinuty silr.é 
massae later., labia post. for. occip. magn. a proč. paracondyloideus = 
paramastoidei s. 
Z případů assimilace atlasu jsou morfologicky přirozeně zajímavý 
toliko kongenitální, nikoli pathologické, jako následek tuberkulosy, syfilis 
anebo traumatu. Existuje dvojí výklad: lebka anamnií i amniot posunuje 
se kaudálně, takže je myslitelná a možná nová species Homosapiens toliko 
se 6 krčními obratli. Proti pošinování lebky kaudálně u amniot vyslovil 
se G a u p p, dle něhož u reptilií, ptáků a ssavců jsou hranice lebeční 
pevné; na tom ničeho nemění práce, dokázavší existenci ,,kraniálních“ 
prvoobratlů, na př. F r o r i e p o v a u bravu, L e w i s o v a u člověka, 
K o 1 1 m a n n o v a u opic. 
Vedle assimilace atlasu přicházejí v přímém okolí for. occipit. magn. 
úchylky od normy, pro jejichž ocenění chybí jednotné hledisko; sem 
patří processus basilares a paracondyloidei, abnormně zvětšené proč. 
jugulares, incisura margin. post., labia for. occipit. magn. abnormně 
zvětšená, krátký mediální canalis intrabasilaris, varianty kondylň, condylus 
tertius, zdvojený kanál n. hypoglossi. K o 1 1 m a n n udává podrobnou 
řadu autoru ze starší literatury, jimiž byly takové varianty popsány. 
XI. 
