22 
Názor K o 1 1 m a n n ů v není zcela nový, již před ním někteří autoři 
(C h i a r u g i, L a c h i, M u s u in e c i) považovali condylus III. za 
část primitivního obratle occipitálního; occipitální obratel může se zračití 
způsobem rozmanitým. D o r e 1 1 o popsal případ, kde vedle cond}dus IIL 
je na obou stranách mocný proč. paramastoideus, labia tor. occipit. magn.,. 
canaliculus basil. inf., incis. margin. post. 
K o 1 1 m a n n upozorňuje dále, že otázka ta dá se rozřešiti dalším 
studiem komparativně anatomickým; C u n n i n g h a m e m byla pro- 
slovena domněnka, že manifestace occipitálního obratle je spřízněna 
s objevením se proatlasu; dlužno též vyzvednouti okolnost, že tendence 
k manifestaci té není vzácná, význačné její formy jsou ovšem řídký. 
K o 1 1 m a n n soudí, že vrozená assimilace atlasu dá se vysvětlili 
účinem tlaku in utero a rovněž tak mnohé variace atlasu samy o sobě. 
Kaudální posunutí occiputu dá se asi ve všech případech vyloučiti. Mnohé 
variace v okolí for. occipit. magn. jsou ,, manifestace occipitálního obratle"; 
kongenitální assimilací atlasu vysokého stupně vymizí úplně articulatio 
cranioatlantica a vznikne nová artic. cranioepistrofica. 
K názoru K o 1 1 m a n n o v ii poznamenává F i s c h e 1, že při 
assimilaci jde o redukci segmentu, jako jsou známy i případy zmnožení 
segmentu. Veškeré tyto případy jsou jednoduše variacemi embryonální 
segmentace, nedopouštějíce úsudku o pro- a regressivních formách trupo- 
vého skeletii člověkova. 
V kraniologické sbírce amsterodámské je 14 lebek se srůstem atlasu 
s os occipitale a mediální průřez celou hlavou a krkem s úplnou assimilací 
atlasu ; B o 1 k zabývá se f ylogenetickým přetvořením atlasu u opic a 
variacemi tohoto obratle u člověka. 
Komparativně anatomické pozorování 1. obratle u opic dokazuje, 
že obratel ten podléhá processu regressivnímu, odehrávajícímu se hlavně 
na jeho kraniálním konci; nej úplnější atlas mají z opic starého světa 
C^mocephalidae, s vysokým arcus post., takže atlas má spíše tvar válcovitý 
než prstencový. Na atlasu tom jsou dvě zpruhy kostěné, scházející na nor- 
málním lidském atlasu; jedna zpruha jde od zadního okraje massa lat. 
k hornímu okraji arcus post., druhá splývá s horní plochou proč. trans- 
versus. Obě zpruhy tvoří střechovité klenutí nad art. vertebralis, pod- 
miňujíce pro ni s proč. transversns dvakráte zahnxitý kanál; poměr ten lze 
vyjádřili tak, že mezi laterální zpruhou a proč. transversus vznikne for. 
atlantoideum lat., mezi zpruhou zadní a arcus post. for. atlantoideum post.; 
někdy přichází takový ,, úplný" cynocefalový atlas i u člověka (2 případy 
Bolkovy). Z této formy vyvinul se atlas lidský normální, a to redukcí 
nejdříve zpruhy laterální, pak dorsální, objevující se ix člověka as v 10%; 
již u Cercopithecidae mizí často dorsální zpruha; přechodní stadia a variace 
různého druhu přicházejí u anthropoidů. Variace na atlasu — jako na 
jiných kostech a orgánech — dají se rozvrhnonti ve dvě skupiny; atavi- 
stické, jimiž blíží se atlas formě cynocefalní, a progressivní, s pokročilejší 
XI. 
