[Ž3,i 
redukcí, zračící se jednak přeměnou canalís^art. vertebralís v sulcus, jednak 
zacházením zadního oblouku. Prvá varieta jeví se v tom, že canalís art. 
vertebralís, přední zpruha for. transversarium (proč. costaríus) úplně 
schází, vlastní proč. transversus je na své přední straně hluboce zaříznut 
(v sbírce anatom, českého xtstavu jeden případ); mnohdy je zmíněná 
zpruha zastoupena vazem, což je theoretícky zajímavo (B a r cl e 1 e b e n), 
že jsou skeletní části posléze redukovány ve vazy. Další redukce zadního 
oblouku zračí se v tom, že stává se oblouk stále nižší, až posléze se obě 
polovice jeho v střední čáře svými přihroccnými konci sotva dotýkají. 
B a r d e 1 c b e n k tomu poznamenává, zda tato redukce nemohla by 
býti nezávislou na redukci celého obratle; ve sbírce anat. ústavu je atlas, 
jehož oblouk je dorsálně úplně otevřen, na pravé straně je dorsální zpruha 
úplně vyvinuta, v Icvo dvěma výběžky se nedotýkajícími, za čerstva 
asi vazivově spojenými, naznačena. 
Nejmladší lase fylogenesy atlasu a individuální jeho variace dle 
Bolka doplňují se způsobem velmi potěšitelným, svědčíce tomu, že 
prvý krční obratel u vyšších primátů je velmi typicky redukován. A pří- 
čina této redukce? Funkcionální hodnota atlasu — snad zjemnělý me- 
chanismus pohybu — není tím ještě zvýšena, poněvadž redukce je mimo 
okrsek artikulačních ploch. B o 1 k má za to, že redukce atlasu u vyšších 
primátů je zjevem všeobecnějšího pochodu, totiž redukce celého prvého 
segmentu krčního, čeho je dokladem, že innervační okrsek prvého spinál- 
ního nervu, zejména jeho r. posterior je stále více u primátů zmenšován. 
Nejsou tedy variace atlasu zjevem inclifferentním, nýbrž svědčí redukci 
prvého segmentu krčního. Cardo quaestionis je, jak sluší vyložiti redukci 
I. krčního segmentu se zřetelem ku konkrescencím atlasu; je tento srůst 
zjevem sui generis aneb další etapou redukčního pochodu, je atlas jako 
sklerotom I. segmentu krčního zaujmut do base lebeční? Konkrescence 
atlasu dají se dle Bolka sestaviti v přirozenou řadu; na jejím začátku 
nalézá se atlas toliko slepený s basí lebeční, při čemž vykazuje již nesporné 
známky redukce, na jejím konci pak je atlas již úplně zaujmut do base 
lebeční, má silně redukován jak zadní oblouk, tak i příčné výběžky; in- 
korporace atlasu je zřídka kdy symmetrická. Jak uvedeno, je K o 1 1- 
m a n n toho názoru, že konkrescence jsou následek tlaku za foetálního 
vývoje; B o 1 k nevyvrací možnosti takového intrauterinního tlaku, 
ač se mu zdá, že právě atlantooccipitální oblouk ze všech je nejméně tlaku 
vysazen, neboť mezi stěnou uteru a dotyčným kloubem je vsunuta velmi 
plastická lebka. B o 1 k má za to, že zde vývoj zvláštním způsobem před 
se jde, což podepírá svým případem; nelze mluviti o kloubu atlantoocci- 
pitálním, jenž je proměněn v jednoduché spojení occipitocpistrofeální, 
neboť aťlas je úplně zaujmuť do lebeční base; není ťo již konkrescence, 
nýbrž úplná assimilace, se stopami hranic na mediálním řezu. Synostosa 
postihuje massae laterales a zadní oblouk, jenž je neúplný, Kraiiiovete- 
brální spojení má v daném případě úplně ráz basiepistrofálního spojení 
XI. 
