;24J 
s naediální a 2 laterálními plochami. Laterální plochy vzešly z původních 
laterálních atlantoepistrofálních kloubů, potud pozměněných, že jsou 
distálně konvexní, připomínajíce kondyly occipitální méně než v případě 
K o 1 1 m a n n o v ě. 
B o 1 k popisuje dále z měkkých částí n. hypoglossus, vystupující 
dvěma oddělenými svazky kořenovými, n. cervicalis I., jenž s art. verte- 
bralis probíliá štěrbinou mezi původním okrajem occipitální kosti a při- 
rostlým zadním obloukem atlasu; poměry topografické nejsou jinak 
od normy odchylný. Kdežto dle K o 1.1 m a n n a jde v jeho s Bol- 
kovým shodném případě o ,, manifestaci" posledního postotického 
obratle, je B o 1 k názoru, že neběží o zjev zvratný, nýbrž o progressivní, 
o reduk( i. Tím osvětluje se význam t. zv. condylus tertius, jenž je nor- 
mální fovea dentis atlantea. 
B o 1 k připouští, že v okolí for. occipit. magn. přicházejí změny 
obrysové, jež dají se vyložiti jako ,, manifestace obratle". Dají-li se v re- 
dukci atlasu při assimilaci zjistit! různé stupně, svědčí to dle Bolka 
tomu, že v ontogenese process assimilační dříve nebo později do vývoje 
zasáhne; stane-li se tak dříve, než se vyvinuly kloubní štěrbiny mezi kostí 
týlní a normálním I. obratlem, přispívá celý sklerotom I. krčního seg- 
mentu k stavbě lebeční base; pak ovšem nutně se differencuje II. skle- 
rotom neobvyklým způsobem v atlas a právě tak i třetí. Běží tu o topo- 
grafickou korrclaci, o zastoupení jednoho segmentu následujícím, což 
s B a r d e 1 e b e n e m lze srovnati se ,,sakralisací" posledního lumbálního 
obratle; jednotlivé segmenty mají vedle prospektivního významu i pro- 
spektivní potenci, nedifferencujíce se samy o sobě jako samostatné, nezmě- 
nitelné, morfologické jednotky, nýbrž osudy další segmentace jsou určeny 
místem, jež v těle zaujímají. 
Význam variací na basi lebeční a na atlasu posuzuje B o 1 k takto: 
Kraniovertebrální hranice nejsou absolutně fixní, kolísajíce kolem určité 
normy, s tendencí u člověka posunovati se distálně. Posunou-li se kraniál- 
něji, t. j. blíží-li se fylogeneticky hranici starší, objeví se v okolí for. occipit. 
magn. obrysové změny, jež dají se s Kollmannem odznačiti jako 
,, manifestace occipitálního obratle" . Posunou-li se kaudálně, dojde nej- 
dříve k zmenšení atlasu, pak k jednoduché jeho konkrescenci s occipitální 
kostí, jež je tím úplnější, čím dále kaudálně se hranice posunuly, až dojde 
k skutečné inkorporaci atlasu. Posunou-li se hranice kaudálně až na nor- 
mální hranice I. a. II segmentu cervikálniho, dojde k mctamerickému 
přetvoření II. segmentu; úplně assimilovaný atlas pak připomíná obrysy 
,, manifestace occipitálního obratle". 
B o 1 k hájí zde své stanovisko již z doby dřívější; v případě, jenž 
dá se vyložiti jako páteř s t. zv. sedmým žebrem krčním anebo páteř se 
6 obratli krčními, rozhoduje se B o 1 k pro druhý výklad, jsa si dobře 
vědom, že narazí na odpor, poněvadž počet 7 obratlů krčních považuje 
se za konstantní; dle Bolka je to pouze morfologické dogma, neboť 
XI. 
