28 
V okolí for. occipit. magn. přicházejí proč. paracondyloidei, jež popsal 
C o r n e r; týž udává ještě, že v 93% přichází při vnitřní straně proč. 
mastoideus na tomto proč. paramastoideus, oddělený sut. squamosa od 
od proč. paracondyloideus; z té příčiny je dle Kollmanna obtížno 
považovat! je za útvary, vzniknuvší ze společného základu; proč. jugularis 
u zvířat považuje K o 1 1 m a n n asi za homologický s proč. paracondy- 
loideus u člověka. Proč. paracondyloidei jsou větší aneb menší výběžky 
na jedné aneb na obou stranách, mezi condyli occipit. a sut. squamosa se 
objevující, ve tvaru nepatrných vyvýšenin kulovitých aneb kuželovitých 
dosahují výše až 1% cm, tloušty 8 — 10 mm, vstupujíce v kontakt s proč. 
transversus atlasu aneb i s ním srůstajíce. Při manifestaci occipitálního 
obratle jsou patrny v různém rozsahu; Kollmann považuje je za 
excessivní útvary na occipitálním obratli, snad povahy regressivní, pouka- 
zující na proč. jugulares lebky zvířecí (u prosimií). 
K o 1 1 m a n n vyzvědá: z praeparátu edinburského a amsterodám- 
ského lze souditi, že v případech dalekosáhlé assimilace došlo k nedostateč- 
nému vývoji prvosegmentň na hranicích lebky (B o 1 k). 
Condylus tertius může býti zbytek embryonálního condylus impar, 
za možné účasti dens epistrophei; labia for. occipit. magn. ant. a post. 
jsou asi jedině zbytky occipitálního obratle. Zřídka přicházející proč. para- 
condyloidei jsou pravděpodobně homologické s proč. jugulares prosimií 
a na lebkách lidských excessivní útvar occipitálního obratle. 
Hranice lebky mohou tedy u člověka varirovati: 1. zakrněním atlasu 
a srůstem rudimentu s occipitální kostí, čímž artic. atlantooccipit. při 
význačném stupni assimilace úplně zmizí, neboť i os occipitale je pozměněno, 
2. manifestací occipitálního obratle, při čemž je atlas úplně intaktní, 
naproti tomu jsou na os occipitale v okolí for. occipit. magn. různé ná- 
padné útvary, jež lze odznačiti za části obratle. K o 1 1 m a n n je si dobře 
vědomí, že názor o manifestaci occipitálního obratle obsahuje v sobě mnoho 
hypothetického, vyžaduje hlubšího potvrzení, vždyť chybí vyšetření 
komparativně-morfologická a embryologická; šťastná náhoda snad při- 
nese nové vhodné objekty. 
Dle D w i g h t a může býti atlas s os occipitale spojen a) sply- 
nutím, b) paramastoidálním výběžkem splynulým anebo nesplynulým; 
skupina a) vzniká, je-li normální atlas splynulý s os occipitale jenom 
klouby a předním obloukem či je spojen s okrajem for. occipit. magn. 
zadní oblouk semiatlasu. Pokud se týče skupiny b), uvádí případ, kde byl 
proč. paramastoideus vyvinut v levo a spojen s koncem proč. transversus 
atlasu, na této straně mohutnějším. D w i g h t uvádí tyto variety ve 
vztah s asymmetriemi obličejovými. 
S w j e t s c h n i k o w měl k disposici celkem 22 praeparáty, z nichž 
13 nebylo dosud popsáno. Na atlasu přicházejí variety velmi četné a jsou 
rázu hypo- i hyperplastického; ve značné míře jsou měnlivý proč. trans- 
versarii; vidlicovitě rozštěpené, nahoře mediálně můstkovitě s facies 
XI. 
