31 
čehož není vyloučena dle S w j e t s c h n i k o w a možnost nadměrného 
jeho atavistického vývoje u člověka; z výzkumů embryologických u růz- 
ných tvorů plyne, že v embryonálním stavu je occípitální obratel zcela 
zřejmý. 
S w j e t s c h n í k o w zmiňuje se o kanálu nad cond^dus tertius, 
vedoucím do for. occipit. magn.; nazývá jej canalis intraoccipitalis, jenž 
určuje hranice occipitálního obratle a je dle uvedeného autora homologický 
se spatium atlantooccipit. ant.; zbytkem po proč. transversus occipitál- 
ního obratle jsou proč. paracondyloidei, alias paramastoidei, paraoccipi- 
tales; velmi často jsou združeny condylus III., proč. paracondyloideus, 
canalis intraoccipitalis, incisura marginalis post., labia for. occipit. magni. 
S w j e t s c h n i k o w srovnává posléze assimilaci atlasu s mani- 
festací occipitálního obratle, shledávaje v obou zjevech souhlas; zdá se, že 
atlas při assimilaci postupuje cestou, jíž se před se bral dříve obratel occi- 
pitální. Neúplně splynulý occipitální obratel a silně assimilovaný atlas 
nedají se někdy prvým rázem rozeznati, neboť oba obratle jsou si morfolo- 
gicky jistě velmi podobny. Komparativně anatomicky dokázali L a c h i 
a C h i a r u g i, embryologicky u bílé krysy W e i s s, že tělo occipitálního 
obratle jako atlasu je odděleno od ostatních částí; lze tudíž na occipitálním 
obratli rozeznávati přední, zadní oblouk a massae later. Zbytkem předního 
oblouku occipitálního obratle je condylus III., artikulující obyčejně s apex 
denťis; při assimilaci atlasu, jak již uvedeno, jeví tuberculum ant. s kloubní 
ploškou pro dens nej menší tendenci k atrofii. Párovitá tubercula basilaiia 
jsou uprostřed mezi occipitálními kondyly. Podobny jsou si dále rudi- 
menty spatium atlantooccipit. ant., resp. canalis atlantooccipitalis a 
canalis intraoccipitalis při condylus IIP, odlišného od canaliculus chordae. 
Při assimilaci atlasu bývá zadní oblouk rozštěpen, occipitální obratel mani- 
festuje se často jako labia for. occipit. magn. s incisura margin. post. Jak 
již podotčeno, je assimilace atlasu process rázu progressivního, manifestace 
occipitálního obratle anomálií atavistickou; pokračuje v řešení této otázky, 
udává S w j e t s c h n i k o w, že záměna obou zjevů je proto snadno 
možná, poněvadž anomálie ty jsou nahodilým zjevem při maceraci obje- 
veným a proto jsou krční obratle zřídka kdy zachovány. 
S w j e t s c h 11 i k o w popisuje zajímavý případ assimilace atlasu 
a současné manifestace occipitálního obratle; atlas je srostlý s os occipitale 
pomocí proč. paracondyloideus, kloub atlantooccipitální je volný, pro žíni 
prostupný, pouze v právo dorsálně srostlý. Na cylindrických proč. para- 
condyloidei je exostosami naznačeno, která část přísluší proč. transversus 
atlasu a která proč. paracondyl. Vedle toho jsou na kosti týlní známky, 
jakoby 2 atlasy byly assimilovány. Mezi oběma condyli occipit. je ventrálně 
hrana uprostřed vyvýšená, připomínající condylus III, nad níž je kanálek, 
za tuberc. pharyng. a pod okrajem velkého otvoru týlního — can. intra- 
occipitalis. Canalis hypogiossi je na vnitřní straně v právo i v levo pře- 
pažen. Dorsálně od cond. occipit. jsou kolem for. occipit. magn. znatelná 
XI. 
