35 
V. S c h 11 m a c h. e r považuje jamku tu — íossa chordae — za jedno- 
stranně uzavřený canaliculus chordae. Corpus occipitálního obratle — 
vyvíjí-li se vůbec — vyvíjí se samozřejmě v okrsku chordy, snad sc v daném 
případě vyvinulo nedostatečně aneb se vůbec nevyvinulo, z čehož resul- 
tuje defekt v nejdorsálnější části basálního oddílu os occipitale. Dle tohoto 
výkladu příslušela by mediální střední část ohraničení for. occip. magn. 
tělu occipitálního obratle, kdežto na tento okraj ze spoda a ventrálně 
nasedají labia (tub. basilaria) byla by rudimenty předního oblouku uve- 
deného obratle. Není dle v. S c h u m a c h e r a dosud embryologick}^ 
v 3 /šetřeno, zda a do jaké míry účastní se tělo occipitálního obratle na 
vytvoření pars basilaris occipitální kosti u člověka; z dosavadních embryo- 
logických prací vyplynulo (F r o r i e p a Weiss), že corpus occipitál- 
ního obratle se u různých obratlovců různě chová. 
Dle v. S c h u m a c h e r a dá se jeho případ vřaditi mezi manife- 
stace occipitálního obratle, běží tiidíž o zjev regressivní, tím pozoruhodnější, 
že udržely se samostatné součásti oblouku, spojené s kostí týlní vazy; 
v dosavadních případech vždy šlo o splynutí kostěné; occipitální obratel 
nedosáhl svého nejúplnějšího vývoje, poněvadž součásti oblouku nestýkají 
se ve střední čáře ani ventrálně ani dorsálně. 
S c h w e r z popisuje variety v okolí for. occip. magn. na 5 lebkách; 
na lebce Birmana manifestuje se occipitální obratel stluštěním okrajů 
zmíněného otvoru zejména na straně levé (labia ant. et post. sin.). Na 
lepce Papuana je silně vyvinut condylus III., naznačena jsou slabě labia 
post., zřejmá incis. margin. post. Na lebce Battaka jsou ellipsovité hrbolky 
po obou stranách střední roviny, tvořící zakončení hran od kondylů ven- 
trálně směřujících; jsou to zbytky arevs ant. obratle occipitálního; na 
levé straně je canalis hypoglossi zdvojen. Na lebce Švýcara popisuje 
S c h w e r z proč. paracondyl. dexter s lehce konkávní artikulačni plochou; 
okraje dorsální for. occip. magn. jsou ztluštělé, zřejmými sulci do fossae 
condyl. směřujícími ohraničené; dorsálně je okraj for. occip. m. opatřen 
incis. margin. post. 
Schwerz cituje F r i e d 1 o w s k i h o, jenž r. 1869 našel na 
728 lebkách v 6 6% akxessorní hrbolky na pars basilaris a projevil mínění, 
že všecky lebky s podobnými variacemi pocházejí od kostnatých, lidí; 
Schwerz k tomu připojuje, že na lebce Švýcara jsou zkostnatělá ligg. 
pterygospinosa a že celá lebka vyznačuje se mocným rozvojem kostí. 
Podobný proč. paracondyloiders ještě na lebce Černocha je popsán S c h we r- 
z e m, jenž ponechává nerozhodnuto, zda je správným mínění K o li- 
ma n n o v o o homologii těchto výběžků s proč. jugularis Prosimií. 
Dále popisuje případ assimilace atlasu, jehož obě polovice vykazují 
nestejný stupeň srůstu, na levé straně úplného, v právo pouze massae 
later., dorsální oblouk atlasu je neuzavřen. Vlastní proč. transversus 
je spojen s proč. paracondyl., čímž vznikl tu sagittální kanál, jímž z for. 
3* 
XI. 
