38 
chordae = can. basilaris med., z nichž plyne, že je to kanálek, jenž začíná 
několik mm od předního okraje for. occip. m., probíhá longitudiálně a končí 
slepě jedním i dvěma otvory na spodní straně basioccipitale. Dle uvedených 
případů přichází u dospělých ve 2’47% (na 5212 lebkách 129 x), u dětí 
v 4‘22% (na 213 lebkách 9x). Na 1446 lebkách zjistil Perná 35 x can. 
basil. med. o průměru 2 mm\ širší než 2 mm byl can. basil. med. 11 x, 
3x, inf., ostatní nniperforatus; ve 142 případech nedosáhl kanálek prů- 
měru 2 mm, ve. většině z nich byl vyznačen jako jamka blíže margo ant. 
for. occip. magn.; tím dospívá k 2'48%. Perná zmiňuje se o 2 případech 
s varietou inf. a nniperforatus. Na lebce dospělého, snad Cikána, začíná 
zmíněný kanál širokým otvorem ve vzdálenosti 5 mm od předního okraje 
for. occ. m., proniká na vzdálenost 15 mm kostí dorsoventrálně a proximo- 
distálně, vyúsťuje na ventrální straně, bezprostředně před tuberc. pha- 
ryngeum. V druhém případě je kanál nápadný svou formou a rozměry: 
začíná jamkou 2 V, mm širokou, uloženou 2 mm od ventrálního okraje vel- 
kého otvoru týlního, prostupuje podélně směrem ventrálním apophysis 
basilaris i lamina quadrilatera ossis sphenoidalis (dle nomenklatury P e r- 
n o v y) a má délku 30 nun; končí zdánlivě v jamce v sella turcica, do 
níž ústí can. craniopharyngeus. Can. basil. med. směřuje od for. occip. 
magn. nejdříve ventrálně, táhne se pak před tuberc. pharyng. těsně při 
povrchu basiooccipit., proráží pak šikmo vystupujícím směrem praebasi- 
occipitale a corpiis ossis sphenoidalis. Na povrchu base lebeční odpovídá 
kanálku tomu crista od tuberc. pharyngeum ventrálně směřující. Na zá- 
kladě sagittálních řezů embryem lidským asi z 3. měsíce dlužno s Pernou 
na can. basil. med. rozeznávat! dvě části; korrespondující s postbasiocci- 
pitale a s basipostsphenoidale. Několik }iim od předního okraje for. occ. 
magn. vniká chorda do basioccipitale, sestupuje šikmo na stranu veu- 
trální, kdež dostává se do perichondria před pozdějším tuberc. pharyng. 
Dále v před vniká do praebasioccipitale, směřuje šikmo nahoru k sella 
turcica, kdež různým způsobem končí (Froriep). Z těchto poměrů 
odvozuje Perná různé varianty can. basilaris med.; týž není jedno- 
duchým cévním kanálkem, určeným pro prostup emissarií, nýbrž je zbytkem 
kanálu chordy, čemuž svědčí jeho poloha a přesné napodobení průběhu 
ductus, v němž je zaujmnt v chrupavce sphenooccipitální hlavový konec 
chordy. Fossula pharyngea dá se vyložiti jako zbytek chordálního kanálu, 
jenž vrývá se do perichondria na ventrální straně praebasioccipitale, po- 
strádaje na své ventrální straně stěny, poněvadž hypochordální zpruha 
F r o r i e p o v a je nedostatečně vyvinuta. 
Výsledky. 
Ve shodě s F r o r i e p o ý m i pracemi lze i u člověka dokázati, 
že v prvém základu occipitální krajiny je naznačena stopa složení z jednot- 
livých. obratlů, ovšem nikoli tak určitě, jako u přežvýkavců; F r o r i e p 
XI. 
