39 
forrmiluje svůj názor větou: „einen in gleicher Hohe mit clem Zwischen- 
rairm zwischen zwei segmentalen Nerven gelegenen Abschnitt eines im- 
gegliederten aus perichordalem Mesoblastgewebe bestehenden Axcnskelettes 
darf manu Wirbel nennen“. Spinální oddíl lebeční representuje nepochybně 
vertebrální část lebky, vznikaje z přetvoření základů obratlových, po- 
kračujícího onto- i fylogeneticky kaudálním směrem, zároveň s redukcí 
nej přednějších kraniálních základů. 
V rozsahu prvých dvou kořenů n. hypoglossus nenacházíme u člověka 
žádné patrné segmentace, za to je poslední, zároveň nejsilnější kořen od- 
dělen primitivním obloukem obratlovým, od něhož proximálně nalézá 
se zdánlivě nerozčleněný oddíl (F r o r i e p ň v scheinbar ungegliederter 
Abschnitt) krajiny occipitální. Pokud jde o přeměnu stadia primitivního 
v přechodní a tohoto ve stav definitivní, nebylo lze na neúplné sérii embryí 
člověčích a na výhradně více méně příčných řezech dospěti k tak ucelenému 
a všemi fasemi doloženému obrazu, jaký nastiiruje o vývoji krajiny té 
u bílé krysy W e i s s; než získané poznatky přece jsou postačitelny, aby 
přispěly k osvětlení vzniku některých, pravidlem nahodile zjišťovaných 
zjevu manifestace occipitálního obratle v poměrech definitivních, a to po 
stránce ontogenetické, což dosud se nestalo, jak poznamenává v. S c h u- 
m a c h e r. 
Na obloukových massách occipitálního obratle a atlasu lze zjistiti 
laterálně vynikající výběžky, jež jsou si u obou obratlů velmi podobny, 
tvoříce základ pro výběžky příčné. Massy ty, spojené navzájem hustým 
mesenchymem, dávají pirvocl z occipitálního obratle kondylum occipitální m, 
při čemž udrží se na spodině clirupavky základu occipitálního po stranách 
dva hrbolky, jež jsou navzájem spojeny vazivovou zpruhou hypochordální ; 
analogicky zakládají se massae lat. atlantis. 
Ve zhuštěném mesenchymu dorsálně od chorda dorsalis objeví se 
bilaterální chrupavčitá centra pro tělo atlasu a epistrofeu, s počátku isolo- 
vaná; později splynou obě centra jednoho obratle ve střední čáře v chru- 
pavku jednotnou, jíž chorda směrem proximodistálním šikmo dorsálně pro- 
bíhá, posléze splyne základ pro tělo atlasu se základem pro tělo epistrofeu; 
mezi oběma obratli původně široká štěrbina nabude postupně tvaru ellipso- 
idního, až redukována je postupně na vrstvu vazivovou; i v pozdějších 
stadiích lze dle zevně se nalézajících ryh a histologického obrazu dokázali 
hranice mezi oběma obratli. 
Mezi chrupavkou occipitální, jež ve svém distálním oddílu vzniká 
z obloukových mass occipitálního obratle a jeho hypochordální zpruhy, 
a základem pro tělo atlasu objeví se později než tělo tohoto obratle oj)ětně 
bilaterální chrupavčitý základ pro tělo obratle occipitálního. Pro ocenění 
vývojových poměrů této krajiny je směrodatno, že těla obratlů krčních 
i obratle occipitálního zakládají se v zhuštěném mesenchymu — v určitém 
časovém postupu za sebou — dorsálně od chorda dorsalis, jež teprve v dalších 
fásích dostává se do splynulých chrupavčitých základu těl obratlových- Již 
XI. 
