40 
tato okolnost sama o sobě vylučuje účast těla occipitálního obratle ua 
vytvoření chrupavky occipitální, resp. jejího veutrálního okraje for. occip. 
m., jenž od počátku nalézá se ventrálně od chorda dors. Základ pro tělo 
occipitálního obratle splývá velmi záhy s tělem, atlasu, ač dají se mezi nimi 
zjistiti jak z poměrů tvarových, tak zejména ze skladby přesné hranice. 
Z těchto nálezů plyne, že corpus defiiiitivního epistrofeii s jeho zuhovitým 
výběžkem vzalo piivod ze 3 těl ohratlových : obratle occipitálního, atlasu a epi- 
strofeu, při čemž dens epistrophei je tvořen tělem obratle occipitálního a pro- 
ximální částí těla atlasu. Jsou tudíž u člověka do lebky zaiijniuty pouze 
oblouky occipitálního obratle, kdežto jeho tělo splývá s tělem atlasu; nález 
ten nesouhlasí ani s údaji H a g e n o v ý m i, ani L e v i h o, za to od- 
povídá v podstatě poměrům, jak je stanovil Weiss u bílé krysy 
H a g e n kostruoval modell embrya 17 mm dlouhého, vedle toho vy- 
šetřoval embrya 10 9 — 22 -5 mm i udává; dle názoru dnes všeobecně při- 
jatého a zdůvodněného H. Můllerem je dens epistrophei tvořen 
tělovými základy 1. a 2. krčního obratle; oporou je, že chorda dorsalis 
probíhá zubovitým výběžkem, zároveň objevují se tu dvě centra ossifi- 
kační, uložená nad sebou. V okrsku atlasu a epistrofeu počíná se vytvářeli 
chrupavka tak, že z prvoobratlů prostírají se mezi chordou a prvosegmenty 
massy mesenchymové; pak objeví se jak v okrsku atlasu, tak v okrsku 
epistrofeu bilaterální centra, jež neodlišují se velikostí od center ostatních 
obratlů krčních. Bilaterální středy chrupavčité hned nesrňstají; nedá 
se ani u atlasu ani u epistrofeu v žádném stupni vývoje dokázali jednotné 
tělo obratlové jako u obratlů ostatních. Naproti tomu srůstají bilaterální 
základy epistrofeu se souhlasnými atlasu se stran, kdežto rozhraničující 
\u‘stva v střední rovině se udrží; plyne z toho, že dens epistrophei vznikl 
z okrsku těla epistrofeu a s ním srostlé části těla atlasu. 
Condyli occipitales tvoří hlavní součást occipitální chrupavky; jsou 
uloženy nad massae later. atlasu; v předchrupavčitém stadiu nalézají 
se na tomto místě bilaterální centra chrupavko vá; u 17 mm dlouhého 
embrya mají kondyly svůj definitivní tvar a artikulují v rozsáhlé míře 
s atlasem; šupiny occipitální chovají se jako zadní výběžky obratlové, 
velikost jejich proti tonnůo pojmutí nesvědčí, poněvadž výběžky atlasu 
i epistrofeu ostatní obratle krční svými rozměry též převyšují. Na přední 
hraně šupin jsou již veškery zvláštnosti vyvinuty na př. proč. jugularis 
a intrajugularis. 
Na kořenu ši piny occipitální je dle H a g e n a canalis hypoglossi 
jako ventrálně široce otevřená brázda, jež s laterálně uloženou incis. jugu- 
laris odpovídají sulcus n. spinalis vertebrae. Zpruhou chrupavčitou je 
canalis hypoglossi druhotně překlenut v kanál. 
Se zřetelem k nedostatečným poznatkům o vývoji chondrocrania 
u ssavců rekonstruoval Leví chondrocranium u čtyř lidských embryí 
(13, 14, 17 a 18 mm)] z obsáhlé práce stačí toto uvésti: Vývoj occipitální 
krajiny skýtá mnoho podobností s vývojem páteře; je tu zřejmě založen 
XI. 
