43 
jde tu pravidlem o srůst klouby atlaiitooccipitáluími a oblouky atlasu 
s okrajem velkého týlního otvoru. Nezřídka nalézají se distální kloubní 
plochy atlasu v nestejné rovině frontální i horizontální, sklon jejich pak 
je více méně šikmý. V našich případech jsou pozoruhodný ty, na nichž 
při srůstu též příčných výběžků atlasu se spodinou kosti týlní jsou s okrajem 
for. jugulare splynulé v širší lamellu zvětšené proč. costarii; S w j e t sch- 
ni k o w vyzvědá, že jsou při assimilaci atlasu vždy redukovány; srůstají 
na jedné i na obou stranách. Dorsální oblouk assimilovaného atlasu bývá 
defektní. Konečnou fasí assimilace atlasu je jeho inkorporace v kost týlní 
úplná aneb hemiatlasu, kdež zejména jsou zašlé součásti kloubu atlanto- 
occipitálních, takže oblouky atlasu sesilují okraj for. occip. m. V souhlasu 
se S w j e t s c h n i k o w e m lze při assimilaci atlasu vždy dokázati zbytek 
širokého spatium atlantooccipit. jako štěrbinu i pouhý kulatý otvor. 
b) Manifestace occipitálního obratle, zjev to, při němž objevují se 
stopy embryonálně založeného occipitálního obratle, zračí se nejčastěji 
vývojem proč. paracondyloidei, jedno- i oboustranným, jež spojují se 
s analogickými výběžk}/ na proč. transversi atlasu, vazivově, kloidmě 
i synostoticky ; dále objevují se proč. basilares, jež mohou splynouti v jed- 
notný condylus III. Častým je při tom rozdělení can. hypoglossi. Prostoru 
atlantooccípitálnímu odpovídající štěrbina mezi obratlem occipitálním 
a nerozčleněnou částí basioccipitale, nalézající se jako canalis intrabasí- 
laris dorsálně za tuberc. pharyng., je velmi vzácná a zjištěna v našich 
případech určitá její stopa na basi condylus III. Dorsální oblouk occipi- 
tálního obratle rýsuje se na okraji for. occip. magn. jako labia post. 
c) Assimilace atlasu niiižc se současně objevili s manifestací occipitál- 
ního obratle-, assimilace je realisována srůstem analogickým jako v pří- 
padech čistých sub a) i se zjevy redukce atlasu, manifestace proč. para- 
condyloidei, volnými aneb spojenými se souhlasnými výběžky na proč. 
transv. atlasu; někdy jeví se manifestace jenom těmito výběžky a jejich 
srůstem assimilace. 
Ze statistiky případů, vyšetřovaných pořadem systematickým, 
plynou tyto důsledky: 
1. For, occip. magn. vyznačuje se nápadnými individuálními různostmi, 
pokud jde o tvar, velikost a jeho bezprostřední okolí; tak může býti okraj 
ztluštěn aneb velmi tenký; dorsální okraj je často opatřen sesilujícími 
hrbolky, někdy drsnými políčky, bud stejně anebo nestejně vzdálenými 
od mediální roviny; ve střední čáře, jindy mimo ni je někdy naznačena 
incis. margin. post. Tvar. for. occip. magn. může býti ovální, kulatý, 
zaobleně čtyřhranný, ve své ventrální části súžen prominujícími kondyly 
a při nestejné prominenci anebo jednostranné asymmetrický; kondyl 
týlní může do velkého otvoru týlního vynikati svou částí ventrální, střední 
i dorsální. Nesouměrné je for. occip. m. i tehdy, je-li jedna polovice širší 
aneb okraj silněji vykrojen. 
XI. 
