*2 
se může vegetativní tělo přetvořiti v trvalý výtrus tuhou blanou obklopený, 
který později zoospory vytvoří anebo opět ve sporangiosorus se změní. 
Rod Rhizomyxa (viz též de W i 1 d e m a n o v i; práci 1893) žije 
cizopasně v korových vrstvách kořenů nebo i ve vláscích kořenových 
různých druhů rostlinných, vegetativní tělo je zprvu nahé, bezbarvé, mnoho- 
jaderné a sotva rozlišitelné od cytoplasmy buňky hostitelovy. Později 
však vytvoří sporangiosorus různého tvaru a sice dle tvaru hostitelské 
buňky. Sporangiosorus sestává z parenchymaticky vedle sebe uložených 
sporangií, z nichž každé později jeden nebo dva, vzácněji též větší počet 
rejdivých, jedním bičíkem opatřených výtrusů* vytvoří. Vzácněji leží 
sporangia ojediněle. Vedle toho vytvořuje Rhizomyxa tenkoblanné velké 
zoosporangie a v nich rej divé výtrusy. Při tom změní se celé plasmodium, 
správněji řečeno celé amoebovité tělo vegetativní v jedno zoosporangium, 
při čemž se poněkud stáhne a na zevnějšku jemnou blanou obklopi. Celá 
jeho plasma rozpadne se pak ve veliké množství částeček, z nichž každá 
se přemění v rej divý výtrus (Botanisches Centralblatt, Bd. 19, p. 2). Zoo- 
sporangium vytvoří později krátký papillosní výběžek, jenž proniká blánu 
hostitelské buňky, na konci vytvoří otvůrek a jím vyniknou výtrusy ven. 
Při vytváření sporangií ziistává však vegetativní tělo nahé. A^edle toho vzni- 
kají dle B o r z i h o cystosory, t. j. skupiny trvalých výtrusů, kteréž po- 
vstávají rozpadnutím se vegetativního těla. Konečně je tu prý i pohlavní 
rozplozování, kteréž však pravděpodobně dle Fischera přísluší ji- 
nému cizopasniku z příbuzenstva rodu Olpidiopsis. 
Jsou známy různé druhy Chytridiaceí ze skupiny Mycochytridineí 
z kořenů rostlin cévnatých, málo však Myxochytridineí, které by. v kořenech 
cizopasily. Bezpochyby proto, poněvadž jsou to formy málo nápadné, 
které nezpůsobují nápadných zevních změn na napadených kořenech, 
speciálně ne hyperplasie. Některé vztahy k našemu organismu jeví rod 
Asterocystis popsaný de W i 1 d e m a n e m (1893). Astcrocystis radicis 
žije v kořenech různých rostlin, hlavně lnu [Linum usitatissimum) a sice 
v pokožce nebo v kůře a vytváří zde jednak tenkoblanné eliptické zoospo- 
rangie, z nichž vyrejdí ven jednou brvou opatřené zoospory, jednak cysty 
kulovité nebo elipsoidní, jichž cxospor opatřen je vchlipeninami, takže 
nabývají cysty vzezření hvězdovitého. Zoosporangie rodu Asterocystis 
odpovídají těm, které jsou v přítomném pojednání popisovány pro Sorol- 
pidium. Rodu Asterocystis nedostává se však sorosporangií. E. M a r c h a 1 
(Bull. de 1’agricult. Belg. 1901) ukázal v infekčních pokusech, že Astero- 
cystis radicis nepřechází na cukrovku, takže nemůže zde jiti o týž druh. 
Rod Sorolpidium počítám tolikéž mezi Myxochytridineje, neboť 
vegetativní tělo jeho zprvu postrádá jakékoli blány, spočívá nahé ve 
vakuole nebo v cytoplasmě (když bylo vakuoln zcela vyplnilo) hostitelské 
buňky. Blána na jeho povrchu objevuje se teprve při rozplozování. Rozplo- 
zování je dosud známo pouze nepohlavní, aspoň nebylo ode mne nic posi- 
tivního pozorováno, co by mohlo na pohlavní rozplozování poukazovali . 
Xll 
