3 
Cizopasník vytváří nejprve jednoduché rej divé výtrusy v tenkoblanném 
velkém zoosporangiu nepravidelného tvaru, vedle toho však hromádky 
(sori) sporangií (výtrusnic), při čemž se obklopí jednotlivé výtrusnice tužší 
blanou. Každá výtrusnice může později dáti původ ve svém nitru několika 
zoosporám. V tomto ohledu blíží se podstatně rodu Rhizomyxa, jehož 
zoosporangie však stejně jako sorosporangie vytvářejí papilovitou nebo 
rourkovitou láčku, kterou rej divé buňky vyrejdí ven. Pravděpodobně 
náleží také hvězdo vité cysty podobné oněm, jaké vytváří Asterocystis, 
k rodu Sorolpidiuvi. Označuji nového cizopasníka řepných kořenil jakožto 
nový rod a druh jménem Sorolpidium Betae. 
Cizopasníka toho objevil jsem na řezech mikrotomových, jež sdélány 
byly z materiálu fixovaného slabším roztokem F 1 e m m i n g o v ý m 
a barveny methodou H e i cl e n h a i n o v o u. Vedle toho barveny též 
řezy po moření v 5% tanninu safraninem chovajícím anilinovou vodu. 
Obě methody barvicí daly zna- 
menité resultáty. Jenom obsah 
sorosporangií nebyl ve všech 
případech dobře diferencován. 
Nepodařilo se dosud žád- 
nou Chytridiaceu vypěstovat! 
mimo hostitele v čisté kultuře. 
Proto třeba býti opatrným 
v úsudcích, která stadia vývo- 
jová k sobě náleží a zda snad 
se nejedná někdy o specificky 
různé organismy. Můžeme za- 
jisté k jednomu druhu počítat! 
všecka ta vývojová stadia, která tvoří nepřetržitou řadu. Takovou lze 
u Sorolpidium Betae stanovit! pro vývoj jednojaderné nahé amoeby, 
jednak až ku tenkostěnnému zoosporangiu, jednak až ke sporangiosorům. 
Že obě ty vývojové řady náleží k sobě, je jisto. Z pravidla totiž určité 
pletivo nebo určitá část kořenu vytvářejí bud jen tenkostěnná sporangia 
aneb jenom sporangiosory (text, obr. 1.). V téže buňce nikdy vedle sebe 
nevzniká tenkostěnné zoosporangium a sporangiosor. To je v dobrém 
souhlase se zkušeností, že různé způsoby rozplozování jsou podmíněny 
různými životními podmínkami. Jsou-li tedy v určitém pletivu části 
kořenu podmínky, které vybavují vytváření sporangiosorů, vytvořuje 
parasit také jenom tyto. Proto z pravidla neshledáváme obojí rozplozovací 
útvary promísené vedle sebe v témže pletivu. Různá pletiva v téže části 
kořenu mohou ovšem jeviti různý způsob rozplozování svého cizopasníka. 
Tak v pokožce spíše se objeví sporangiosory, ve vrstvách kůry tenkostěnná 
zoosporangia. 
Nahá těla vegetativní jsou identicky strukturována (text. obr. 2.), 
jak v pletivech, v nichž vznikají zoosporangia, tak také v oněch, kde vzni- 
1* 
r * 
4 t 
%> 
4 
^ .flfe ■ Ů., . ^ , 
/a % ' -ř 
Obr. 1. Podélný řez kořenem cukrovky, v jehož 
rhizodermis a v zevní kůře pouze sporangiosory 
(černé partie) jsou přítomny. 
XII. 
