5 
Nechci však popírati, že cytoplasma hostitelské buňky v některých pří- 
padech druhotně může cizopasníka obklopiti, jak se mi to zdá býti ve pří- 
padě znázorněném na tab. 1. v obr. 4. 
Cizopasník je vždy jenom v buňkách kořenové pokožky nebo v buň- 
kách primární kůry a sice ve starších částech kořenu, kde kůra v dohledné 
době má odpadnouti. Také v kůře zůstává infekce omezena většinou na 
dvě zevní vrstvy buněčné. Cizopasník vzrůstá pouze v živých buňkách, 
které ještě jádro chovají, jeho rozměry jsou určeny rozměry hostitelské 
buňky do té míry, že malé buňky chovají také malé parasity, velké větší. 
Vedle toho zajisté výživa hostitelské buňky působí na velikost cizopasníka, 
což však stěží z morfologických poměrů lze dokázati. 
Cizopasník nedráždí hostitelskou buňku k silnějšímu vzrůstu, což 
vyplývá zřejmě ze srovnání buněk infikovaných se zdravými sousedními. 
Zdá se však v četných případech, že infekce vede ku zmnožení cytoplasmy 
v buňce hostitelově, což by poukazovalo na zvýšený proud živných látek 
k ní směřující, jaký vůbec tak často je vzbuzen infekcí cizopasníky živočiš- 
nými i rostlinnými. 
Jádro hostitelské buňky značně vzrůstá, což také pro četné případy 
infekce je známo, nezřídka bere na se nepravidelný tvar (tab. 1., obr. 3, 4). 
Obsahuje jadérko a sítivo, v němž však podivuhodným způsobem vůbec 
není individualisovaných zrn chromatinových, které v odpočívajících 
jádrech cukrovky jinak velmi jsou zřetelné. Určitých vztahů místních 
k cizopasníku jádro hostitelské buňky nejeví. 
Přihlédneme nyní ku zmnožování se jader ve vegetativních tělech cizo- 
pasníka. Jádra se dělí karyokineticky, během jaderného dělení objevují se 
v cytoplasmě difusně rozdělená maličká zrníčka, jež se H e i d e n h a i- 
novým haematoxylinem intensivně černě barví (tab. 2, obr. 39). Jádro 
k dělení se připravující se protáhne poněkud, na jeho periferii objeví se 
hustští hmota intensivněji barvitelná (tab. 2, obr. 24, e, f), na pólech se 
objeví nepatrná zrníčka H e i d e n h a i n o v ý m haematoxylinem inten- 
sivně černě barvitelná (tab. 1., obr. 4), jež zajisté třeba jako centrioly 
vykládati. Mezitím se nukleolus (karyosom) rozdělil ve dvě stejně velké 
poloviny, které se postaví přibližně do osy dělení (tab. 2., obr. 34 e, f), 
načež se objeví v rovině aequatoriální deska jaderná (chromosomy) , jak 
ku př. lze viděti na obr. 34 g, tab. 2. Deska není příliš intensivně barvitelná 
a nelze dobře jednotlivé chromosomy rozpoznali. V tomto stadiu centrioly 
již nejsou tak dobře znatelný, jako byly dříve. Dalších stadií bohužel jsem 
nenalezl. Za to stadium aequatoriální desky se dvěma karyosomy, t. j. s roz- 
děleným jadérkem, nalezl jsem velmi často. Mladá stadia cizopasníka jeví 
vždy tento způsob dělení, který je význačný také pro vegetativní stadia 
Plasmodiophory (Navašin 1899, Prowazek 1905) a Sorosphaeru (B 1 o m f i e 1 d 
& Schwartz 1910, Maire &Tison 1909). 
Ve starších parasitech, kteří se nalézají v hostitelských buňkách již 
málo cytoplasmy obsahujících, bylo pozorováno jiné děleni l aryokinetické. 
XII. 
