6 
Vyznačuje se tím, že při něm karyosoiu před dělením úplně zmizí, jádro 
jeví se zprvi; chudým obsahem, později však vystoupí chromosomy velmi 
zřetelně a intensivně se barví. Naproti tom'U centriol}^ jsou sotva patrny. 
Tak je v obr. 30 (tab. 2.) znázorněn parasit, jehož jádra obsahují zřetelné, 
periferně pod blanou jadernou uložené chromosomy, v centru jádra nalézá 
se nepatrný nukleolus (karyosom). Srovnáme-li jej s rannějším stadiem 
parasita, znázorněným na obr. 31 (tab. 2.), poznáme nápadný rozdíl 
ve velikosti cizopasníka. V následujícím stadiu zmizí jadérko docela 
(tab. 2, obr. 32), kdežto při vegetativních děleních zůstalo zachováno 
a rozdělilo se (tab. 2., obr. 36 cl). Pak se rozpustí blána jaderná a dělení 
odehrává se způsobem normálním, jak to znázorňují dělící figury obr. 33 
(tab. 2). To je dělení první, při něm chromosomy jsou dosti malé. Ná- 
sleduje po něm dělení druhé, tolikéž od vegetativního odchylné, při 
němž se chromosomiy jeví jako útvary dosti veliké, tyčinkovité (tab. 2., 
obr. 34 a, c). Ale i toto dělení vyznačuje se tím, že se při něm neobjevuje 
karyosom. 
Obě tato dělení považuji za reproduktivní, ono s malými chromosomy 
za první, toto, vyznačené většími chromosomy, za druhé. A sice proto, 
poněvadž hned po něm následuje segmentace cytoplasmy v menší partie, 
které bud přímo se mění v sorosporangia anebo dalším dělením v zoospory. 
Jádra partií těch jeví se býti tvořena velkými tyčinko vitými chromosomy. 
Obojí dělení shledáváme pouze ve vzrostlých parasitech, kteréž uloženy 
jsou v hostitelských buňkách chovajících již málo cytoplasmy. Také jádro 
jich má nepatrný obsah, nezřídka je scvrklé a deformované. V buňkách, 
jež chovají velká zoosporangia, zpravidla není již ani stopy po cytoplasmě 
a jádro je scvrklé. Že dělení s tlustými chromosomy je druhým dělením, 
soudím, jak řečeno z okolnosti, že podobné chromosomy lze stanovití 
v jádrech ještě nerekonstruovaných v amoebách, které již blánu vytvořují 
(tab. 1., obr. 12 b), anebo již v segmentech cytoplasmy (tab. 2., obr. 17, 
18, 3-5). Je totiž překvapující, že tyto partie plasmatické nechovají typi- 
ckého jádra odpočívajícího, nýbrž individualisované, více nebo méně 
zřetelné chromosomy, kteréž ovšem seskupeny jsori v chomáček (tab. 2., 
obr. 35, 15, 17, 18). Mám důvody pro názor, že se při vytváření zoospor 
(rej divých výtrusů) vůbec v těchto partiích plasmatických (M a i r e & 
T i s o n, B 1 o m f i e 1 d & S c h w a r t z zovou je amoebulae) klidné 
jádro netvoří, ježto hned po segmentaci následuje další dělení, eventuálně 
dělení dvě, jež teprve vedou k vytvoření definitivních zoospor. K tomu 
poukazují obr. 35 a 36 (tab. 2.), ač podrobností pochodu toho při nepa- 
trných rozměrech předmětu nebylo mi možno stanoviti. Jádra zoospor 
samotných jsou malá a homogenní (tab. 2., obr. 13, 16), nelze v nich roz- 
poznali jadérka. V zoospoře uložena jsou při periferii, což poukazuje na 
jejich vztah ku tvoření se brv. 
Pochod rýhování se cytoplasmy v zoosporangiu nemohl jsem po- 
drobně sledovali. Pravděpodobně děje se rozpad cytoplasmy v amoebuly 
XII. 
