7 
simultáně, ježto jsem nalezl vždy bud amoeby nerozrýhované anebo již 
dokonale v amoebuly rozrýhované. 
Zoosporangimn je na povrchu opatřeno tenkou homogenní blanou 
a nikdy nevytvořuje vyprazdňovacích trubiček. Tvaru je přerůzného, 
očividně téhož, jaké nahé vegetativní tělo jevilo přímo před přeměnou 
v zoosporangium. Na něm nejprve objeví se zmíněná jednoduchá blána, 
načež ihned cytoplasma se rozrýhixje (text obr. 5, tab. 2., obr. 15, 16). 
Jak bylo již zmíněno, vznikají nejprve větší amoebulae, které se ještě 
zmenší dalším dělením (tab. 2., obr. 12 a). Zoosporangia otevírají se ne- 
pravidelnými trhlinami anebo otvory, jež vznikají částečným rozpuštěním 
se blány, která vůbec nemá dlouhého trvání. Zoospory vyrejdí ven a sice 
přímo do buňky hostitelské. Jsou opatřeny jednou brvou (tab. 2., obr. 13), 
kterou i na fixovaném materiálu dobře lze ,sledovati. Jak se dostanou 
zoospory z hostitelské buňky, určitě nemohu udati, ale ježto je tato buňka 
již odumřelá, je pravděpodobné, že 
se její blány snadno rozpouštějí a ■' 
tím že vznikají otvory, jimiž vy- 
rejdí zoospory ven. V některých 
buňkách viděl jsem pak prázdné, 
částečně scvrklé stěny zoosporangií 
(tab. 1, obr. 9 b, tab. 2., obr. 12). 
Plasma vegetativních těl roz- 
padá se v části stejně velké. Jenom 
jeden případ jsem shledal, kde tomu 
tak nebylo a kde obsahovalo spo- 
rangium vedle partií normální veli- 
kosti ještě části mnohem větší (tab. 
2., obr. 14), vedle toho byla v buňce 
ještě menší zoosporangia blanou opatřená, z nichž každé jen jednu partii 
cytoplasmatickou chovalo. Také velké ty partie cytoplasmatické byly 
jednojaderné, jádra jejich byla však značně větší než v partiích menších 
(tab. 2., obr. 14). Jaký je osud těchto velkých partií plasmatických, není 
mi známo. 
V jiných částech kořenů, ale také v buňkách kůry nebo pokožky 
jejich, kde se nalézají poněkud menší vegetativní nahá těla (která však 
jinak zcela se shodují s těly dosud popisovanými) obklopují se parasiti 
po druhém reprodukčním dělení tolikéž blanou homogenní, tenkou a bez- 
barvou (obr. 8, tab. 1., obr. 19, tab. 2.), načež se cytoplasma rozrýhuje 
v amoebuly jednojaderné. Jádra jejich z počátku jeví se býti složenými 
z velkých chromosomů. Ale amoebuly ty nezmenší se následujícím dalším 
dělením, nýbrž každá z nich se obklopí blanou, kteráž je z prvu hladká a 
tenká (tab. 2., obr. 20), později však se stane hrbolkatou (obr. 21, tab. 2.) 
a tlustší (obr. 22, 27, 28, tab. 2). Buňky byly původně hustě nahloučeny, 
proto měly tvar polygonální a tvořily při prvním objevení svém jakýsi 
Obr. 3. Podobná buňka jako v obr. 2., 
v niž celé vegetativní tělo vytvořilo 
sorosporangie. 
XII, 
