' 10 1 ■ 
v odumřelých scvrklých buňkách korových anebo takových, jež ještě 
s kořenem soiivisely a původní tvar jevily. V některých případech shle- 
dány v buňkách vedle sorosporangií (tab. 1., obr. 11). Nemohu však 
bezpečně tvrditi, že tyto cysty náleží do vývojového cyklu našeho rodu 
Sovolpidiiim. 
V malých korových buňkách tenkých vláknitých kořenů, jež poměrně 
záhy odumírají, shledal jsem většinou jen sporangiosory (tab. 1, obr. 10, 11) 
a sice hlavně v pokožce (rhizodermis) . Jestliže na takových místech vtrou- 
šena se objevují též sem tam velká tenkostěnná zoosporangia, nalézáme je 
obyčejně v hypodermálních buňkách (tab. 1, obr. 9). Ve tlustších kořenech, 
které jeví druhotný vzrůst do tlouštky, jakož i na kořenu hlavním shledal 
jsem skoro výhradně tenkostěnná zoosporangia. Vysvětluji si tento zjev 
tak, že v buňkách méně živených, které poměrně záhy odumírají, nevzni- 
kají sporangiosory, jakožto útvary určené k delšímu odpočinku. V dobře 
živených buňkách vnitřní kůry tloustnoucích kořenů, kteréž také 
fungují jako orgány pro 
iikládání reservních látek, 
vznikají velká zoosporangia. 
Snad také přísluší při tom 
nějaký význam množství 
vody v kořenu a tím též 
v dotyčných buňkách. Zdá 
se mi, že mezi takovýmito 
buňkami tenkráte se obje- 
vují buňky se sporangio- 
sory, když ztratily s ostat- 
ním živým pletivem dosta- 
tečné spojení. 
To, co dosud bylo o Sorolpidiu řečeno, získáno studiem fixovaných 
preparátů. Nelze neuznati, že bez preparátů fixovaných a barvených by 
nebylo možno podrobnosti struktury cizopasníka stanoviti. Doplnil jsem 
však své zkušenosti též pozorováním cizopasníka in vivo. 
Na řezech skrze kořeny, jež právě počínají druhotně tloustnout!, 
lze snadno nalézti mezi scvrklými korovými buňkami takové, které jsou 
turgescentní a bezbarvou laebo slabě žlutou hustou hmotu chovají. Tato 
hmota je vegetativní tělo cizopasníka. Jader jeho nebylo mi možno in vivo 
zpozorovali. Ale objeví se již po užití jodové tinktury. Mladších, malých 
stadií vývojových jsem nespatřil. 
V korových buňkách tenkých kořenů viděl jsem často tenkostěnné 
váčky s menšími nebo většími partiemi plasmatickými. Šlo tu zajisté 
o základy zoosporangií nebo sporangiosorů. Zralé sorosporangie jsou na- 
žloutlé, vyprázdněné však jsou skoro bezbarvé. Viděl jsem též vyrejditi 
z nich malé zoospory. 
Obr. 6. Právě odumřelá zevní kúra kořenu, jejíž 
buňky chovají sorosporangie. V některých buňkách 
lze rozeznati jednotlivá sporangia. 
xn. 
