12 
Považuji tyto cytologické poměry za tak důležité, že nemohu se pro- 
zatím odhodlati spojovat rod Synchytriuni a Sorolpidium v jedné čeledi. 
Rozdíly, které byly právě vytčeny, nejsou dle mého názoru znaky při- 
způsobenými, nýbrž organisačními. Vždyť oba rody žijí cizopasně intra- 
cellulárně zprvu jako nahá těla, tu tedy by bylo možno mnohem větší 
podobností ve znacích přizpůsobených očekávati. Právem poznamenává 
P a v i 1 1 a r d (1910, p. 526), že u hub neznáme nic, co by cytologickým 
poměrům rodu Synchytria bylo analogické. 
Pohlédněme dále blíže k Monolpidiaceím. Bohužel jsou jejich cyto- 
logické poměry dosud velmi málo prozkoumány, lze vlastně uvésti jen 
práci Favorskiho (1910), kteráž přináší údaje o cytologických 
poměrech druhu Olpidium Brassicae. Tento cizopasník vniká pouze do po- 
\-rchových buněk (rhizodermis a kůra) kořenů n Brassica oleracea, nikdy 
do pleromu. Shoduje se v tom ohledu s naším druhem Sorolpidium Betae. 
Objevuje se v buňkách nejprve jako jednojaderná, kulatá, nahá buňka, 
postrádající vakuol; jádro její má jadérko periferně uložené a tvaru vřetén- 
kovitého. Vegetativní tělo roste a spolu se dělí jádro, takže vznikne na 
konec vakuolami opatřené mnohojaderné nahé vegetativní tělo. To se pak 
obklopí tenkou homogenní blanou a plasmatický obsah se rozpadne ve 
množství malých zoospor, jež vyrejdí zvláštní vyprazdňovací trubičkou. 
Vývoj a struktura vegetativního těla Olpidia jsou velice podobny 
poměrům u Sorolpidia. U onoho sice se vytváří vyprazdňovací trubička, 
u tohoto ne, ale to zajisté není rozdíl principiální. Vždyť prý u Olpidium 
Brassicae trubička leckdy nevyniká ven z kořenu a zoospory jsou vyprazd- 
ňovány do buněk hostitele, takže funkce její je jaksi redukována. Dále 
u rodu Asterocystis, jinak Olpidiu velice podobného, trubička se vůbec 
ne vytvořuje. 
Olpidmrn vytváří trvalé cysty, které jsou velice podobny cystám, 
jaké jsme shledali v kořenech řepových. Bohužel nemohl jsem přesně do- 
kázati, že by cysty ty náležely vskutku k Sorolpidiu, ač možnost není vy- 
loučena, ba z důvodu, že v kořenech' řepových jiné Chytridiaceje nebylO’ 
nalezeno, lze považovat! příslušnost cyst k Sorolpidiu za pravděpodobnou. 
To by byla opět shoda. Ovšem pro Olpidium Brassicae nebyly nalezeny 
sporangiosory, ale bylo Vy možno vykládali věc tak, že v jeho hostiteli 
nejsou realisovány podmínky, jež by vznik sporangiosorů vybavovaly. 
Ať tak či onak, Sorolpidium jeví mnohem více shody s rodem Olpidium 
než s rodem Synchytrium. 
3. Plasmodiophoraceae a Mcrolpidiaccae. 
Přirovnáine-li vegetativní stadia a dělící figury rodů Sorolpidium 
a Plasmodiophora, po případě Sorosphaera, neubráníme se dojmu, že tu je 
neobyčejně nápadná podobnost. Vegetativní amoeby Plasmodiophory 
jsou z prvu jednojaderné, rostou a zmnožují počet svých jader zcela tak. 
XII. 
