diophoreami "'dobře jsou pochopitelný. Tyto myšlenky mohou dáti podnět 
k dalším výzknmiim. Tak je vidět, že nový výzkum rodu Rhizomyxa je 
nezbytně nutný. Dále že třeba infekčními pokusy zkoumati vztahy mezi 
r. Olpidiiim a Plasmodiopliora. Dále též se Sorolpidicm třeba infekčními 
pokusy stanoviti, zda vskutku zoosporangia, sporangiosory a cysty k sobě 
náleží. Sporulace Plasmodiophory měla by býti znovu zkoumána vzhledem 
k abnormitám při ní se objevujícím, též význam amoebnl u r. Sorosphaera, 
význam reproduktivních dělení a otázka pohlavnosti. Konečně nutno 
studovati klíčení spor či sorosporangií těchto organismů. 
Příbuzenské vztahy Chytridiaceí a Plasmodiophoraceí by tím mohly 
býti postaveny do zcela nového světla. Již nyní je jisto, že Sovolpidium 
a Olpidiiwi mají málo společného s rodem Synchytrimn a že je pravděpodob- 
nější názor můj, vykládající Plasnv diophoraceae za redukované a intra- 
celulárnímu cizopasnictví zcela přizpůsobené Chytridiaccac, než klásti je 
do příbuzenstva Myxomycet. 
4. Poměr Sorolpidia k cukrovce. 
Sorolpidium náleží k parasitům, kteří nepůsobí ani hypertrofií ani 
hyperplasií (dle K ů s t e r o v y nomenklatury) na napadených rostlinách. 
Buňky, v nichž Sorolpidium Betae žilo, nebyly větší, než stejnojmenné 
buňky sousední. V některých případech chovaly více cytoplasmy a větší 
jádra, nežli buňky sousední, takže bychom mohli zde mluviti o metaplasii. 
Dále se mi zdálo, že leckdy zůstávaly buňky infikované déle na živu nežli 
sousední buňky neinfikované. Konečně ovšem všecky buňky infikované 
odumrou a od kořenu odpadnou, ale to se stane i bez infekce. Z té příčiny 
uzavírám, že ve případech mnou dosud zkoumaných Sorolpidium nepůsobí 
cukrovce zřejmých škod, ač je to parasit a živiny hostiteli odnímá. 
Jinak by mohlo býti, kdyby se objevil ve velkém množství. Není 
nemožno, že by pak mohl zřejmě hostiteli škoditi, při čemž mám na 
mysli hlavně rostliny klíční. Klíční rostliny cukrovky vskutku podléhají 
různým chorobám, jichž podstata není na jisto postavena. Přičítají se 
většinou houbě Plwma Betae, ale není vyloučeno, že se jedná ještě o jiné 
cizopasníky. Tak na př. B r z e z i n s k i ve své známé práci spálu klíč- 
ních rostlin připisuje účinku své Myxomonas Betae. Zkoumal jsem podrobně 
cytologicky řepu jevící nádory, ale nenalezl jsem v nich ani stopu po ně- 
jaké primární organické příčině nádorů. Brzezinskiho údaje spo- 
čívají na omylech pozorovacích. V těch nádorech jsem však nenalezl ani 
Sorolpidia. Bude třeba podrobně cytologicky zkoumati onemocnění klíč- 
ních rostlin cukrovky, abychom došli definitivního úsudku. 
Jak již řečeno, není nemožno, že Sorolpidium, kdyby ve velkém 
množství infikovalo slabé mladé rostliny — nebo vůbec takové, jež z ně- 
jaké příčiny jeví sníženou vzdornost a životnost, mohlo by zhoribně půso- 
bit!. Vzpomínám tu F a v o r s k é h o (1910) údajů o Olpidium Brassicae. 
XII. 
