Q 
zinková při složeném kondensátoru opět na zinek (plíšek p) při zvednutí 
narazila zase měd na měď {A na D). Tím zabráněno falešným nábojům, 
jež by dotekem resp. třením různých kovů snad mohh^ vzniknouti. Aby 
drátek Z) častým nárazem ze spodu nebyl zkřiven nahoru (čímž b}" kapacita 
rozloženého kondensátoru se stávala postupně menší a menší) bjd pod- 
staven stativ S jako nárazník. Zvláštní pokus ukázal, že malá změna D 
nemá vlivu (neboť tím povstalá změna kapacit}’ rozloženého kondensátoru 
je malá proti kapacitě rozloženého kondensátoru a elektrometru.) 
Kondensátor přišroubován byl na dno dřevěné krabice opatřené 
po stranách kruhovými výřezy pro pol}^ elektromagnetu (fmv Hartmann 
a Braun), jimiž byla železná deska 
kondensátoru pevně od celé do- 
tekové přímce sevřena. Vnitřek 
skřínky í veškeré dřevo uvnitř 
bylo pokryto staniolem, takže 
celá skřínka byla vodivě uzavřena 
až na řez, jímž procházel konec 
páky kondensátoru a tvořila s rou- ■ 1 
rou, v níž se nacházel drát Z) a ; ,;| 
obalem elektrometru jediný vo- 
divý celek. Na bedničce připojena 
mimo to kovová páka (Zv na obr.) 
opatřená diAtkem měděným, jenž ^ 
při pohnutí páky dotekl se drátu í .( 
Z) a tím spojil k tomuto připojený ; 
kvadrant se zemí. Celkové spojení ' 
bylo tedy takové: Drát Z) fara- T 
dicky isolovaně připojen k jed- |. 
nomu kvadrantu. Deska železná, | 
skřínka a celá faradická isolace, J 
jádro i jeden pol cívky elektro- | 
magnetu, obal elektrometru a ( 
jeden pol vodní batterie nabíjející jehlu vespolek a k vodovodu. ') ij 
Přerušení resp. spojení proudu magnetisujícího dálo se krátkým .■ ,, 
spojením cívky elektromagnetu resp. otevřením, kommutator nacházel se II 
u cívky (za klíčem na krátko spojujícím), tak že během celého pozorování ^ ij 
procházel ostatním vedením (až na elektromagnet, jehož galvanický 1 1| 
odpor byl jen zlomkem celého odporu) proud skoro stálý. Tento způsob 
osvědčil se velmi dobře, při otevřených kvadrantech během 1 minuty || 
úchylka změnila se nejvýš jen o málo desetin mm.- Nepatrné náboje t}’to '■ 
měly pravděpodobně původ svůj v residuu zbylém v isolaci (kvadrantu 
a přívodního drátu D, jenž v rouře isolován byl třemi kusy parafinu) ^ 
a neměly vlivu na měření, jež vyžadovalo času vždy jen asi 10 sec. j 
Spojení neb přerušení proudu do elektromagnetu nedávalo při otevře- j 
XIII. 
t: 
