4 
dána do teplého sklenníku. Listy odříznuty dne lO./l. 1907. Dne 19./7. 
má většina listů adventivní pupeny, kteréž se opět nacházejí na basi 
řapíku. Některé listy, zvláště ony, jimž jenom polovina řapíku byla po- 
nechána, neměly vůbec adventivních pupenů. Ostatní mají dva až tři 
pupeny, ale jen jeden z nich vyrůstá statně, ostatní zůstávají malými. 
Pozoroval jsem 15 — IQ cm vysoké prýty adventivní, jež byly všecky ve 
svých hořeních částech normálně dekussovaně postavenými listy opatřeny. 
Spodní páry listů byly často anisofylní, nebo nebyly první listy vůbec 
v párech postaveny, jak již svrchu bylo připomenuto. 
* * 
* 
Druhá děloha druhu Str. Wendlandi, která záhy svůj vzrůst zasta- 
vuje, může vytvořiti úžlabní pupen, jak již G o e b e 1 (1902) nalezl. 
Děje se tak ovšem jen vlivem zevních činitelů, jimiž vzrůst velké dělohy 
je seslaben. Nejsnadněji lze vybavit! objevení se onoho úžlabního pupenu, 
uřízneme-li klíční rostlince vzrůstající dělohu i s basálním meristémem 
v době, kdy menší děloha již není s to, aby druhotný vzrůst započala 
a větší odříznutou dělohu tak nahradila. V těchto pokusech ovšem také 
nezřídka se objevují adventivní rostlinky. 
Pischinger (1902 p. 16) provedl pokusy, které jsou pro nás 
v tomto ohledu významný, s klíčními rostlinami zcela mladými, na nichž 
právě se dostavoval makroskopicky zřejmý rozdíl ve velikosti obou děloh. 
Odřízl takovým rostlinám větší dělohu i s basálním meristémem anebo 
bez něho, načež byla asimilační plocha různým způsobem nahrazena. 
Pro žádnou rostlinu neudává objevení se úžlabního prýtu v úžlabí menší 
dělohy, ač se mi zdá býti možným, že tomu tak bylo u rostliny zobrazené 
na jeho obr. 9. Podnikl jsem pokusy s rostlinami, jejichž větší děloha byla 
dlouhá 1,8 — 3 mm. Byla jim (dne 15./4. 1907) čepel větší dělohy uříznuta 
těsně pod basálním meristémem, rostliny pak postaveny těsně k oknu 
mírně teplého (16 — 19“ C) pokoje. U všech rostlin objevil se záhy v úžlabí 
malé dělohy jednolistý úžlabní prýt, jeho čepel byla bez výminky oriento- 
yána. tak, že obracela svrchní svou plochu ke svrchní ploše úžlabního 
listu (malé dělohy). Prýt úžlabní zřetelně seděl na basi malé dělohy, když. 
byl odtržen, byl s ním také jeho nosný list odtržen, t. j. malá děloha. 
Vstupoval do něho svazek cévní, který se odděloval od svazku malé dě- 
lohy; tím, jakož i konstantní polohou v mediáně úžlabí, dále též zákonitou 
orientací čepele je dokázáno, že se nejedná o prýt adventivní, nýbrž o prýt 
úžlabní. 
Někdy se malá čepel poněkud zvětšila, analogicky jak se stalo v ně- 
kterých pokusech P i s c h i n g e r o v ý c h, jindy podržela svou pínmdní 
velikost. Vedle toho na většině rostlin objevily se ještě adventivní prýty. 
Seděly na mesokotylu většinou těsně pod plochou poranění, někdy také 
přímo na samé ploše poranění, jak to viděl také Pischinger. Staví 
se nezřídka ve směr mesokotylu, takže se vskutku zdá, že zde máme co 
XIV. 
