5 
Činit s restitucí. Ale base jich nezaujímá celou řeznou plochti a je tedy 
myslitelno, že jde o adventivní prýt, jenž povstal na kaliu řezné plochy; 
snad je tu jakási analogie k partiální regeneraci kořenového vrcholu 
(Simon 1904, Němec 1905). 
Jak již řečeno, malá děloha po odstranění větší nezřídka zřejmě 
poporoste, ale podobně jako v pokusech Pischingerových jde 
pouze o zvětšení primární její čepele. Pozoruhodno je, že čepel adventivních 
prýtů, ať vznikly přímo na řezné ploše nebo na mesokotylu pod ní, mají 
na svém konci partií úplně tak organisovanou, jako je primární čepel 
děložní. Partie ta je jenom slabě žlazami opatřena. Ostré kiycí chlupy 
chybí úplně, mesofyl tvořen je dvěma nebo třemi vrstvami buněčnými. 
Všecky adventivní prýty, které jsem viděl vznikati na starších prýtech, 
počínaly ihned čepelí, jež jevila strukturu druhotného přírůstku čepele 
listové (N ě m e c 1907). Měly hned na vrcholu čepele krycí chlupy a ana- 
tomicky byly ustrojeny podobně jako druhotné přírůstky. Primární čepel 
děložní nemá krycích chlupů, podobně chovala se konečná část až 1 mm 
dlouhá čepele adventivních prýtů vzniklých na klíčních rostlinách. Většinou 
byla struktura ta omezena na vrchol čepele a také nebyla primární část 
ta od sekundární oddělena zářezem, jak tomu je u děloh. U některých 
prýtů adventivních konec čepele jevil jakousi přechodnou strukturu 
mezi primární a sekundární částí čepele děložní. Měly na svém okraji 
žlaznaté chlupy, na ploše 3 — 4 chlupy krycí. 
Máme zde další příklad pro pravidlo velice rozšířené, že vývojové 
stadium nebo vnitřní povaha regenerující rostliny má rozhodující vliv na 
jakost (povahn) regenerátu samotného (G o e b e 1 1906). 
Jako na starších rostlinách, byly také prýty vyrostlé na mladých 
rostlinách opatřeny jediným lupenem. Tak se chovaly také prýty úžlabní. 
Jen v jednom případu shledal jsem na spodu mesokotylu úžlabního prýtu 
nepatrný hrbolkovitý útvar, který ležel proti listové čepeli, žlaznatým 
chlupem byl opatřen, a zřejmě byl původu exogenniho. Snad by bylo 
možno považovat! tento hrbolek za rudiment druhého listu, ale do hrbolku 
nevstupoval žádný svazek cévní, takže vnitřní jeho pletivo bylo zcela 
parenchymatické. Jistě však jedná se zde o výminečný případ analogický 
abnormním prýtům adventivním, mezi nimiž někdy jako vzácná výminka 
objeví se prýt dvoulistý. 
Víme, že isolované čepele listové od Streptocarpus W endlandii jsou 
s to se zakořeňovati a vytvářet! adventivní prýty. Abych doplnil své dří- 
vější údaje (N ě m e c 1907) této věci se týkající, provedl jsem ještě některé 
pokusy s poměrně mladými rostlinami. Klíčním rostlinám, jejichž větší 
děloha byla dlouhá 2 až 2-5 cm, byly čepele listové příčným řezem od- 
děleny (dne 19./7. 1907), který byl veden 3 až o ním nad basálním me- 
ristemem. Pak byly čepele řeznou plochou vstrčeny do písku. Po měsíci 
mají všecky čepele 1 až 4 adventivní prýty, které těsně nad plochou po- 
ranění na středním nervu, anebo na některém z proříznutých nervů po- 
XIV. 
