6 
stranních sedí. Všecky jsou normálně orientovány, t. j. spodní stranou 
obrácena je jejich čepel ke svrchní straně čepele mateřské. Prýty jsou 
jednolisté, 0 5 až 3 cw dlouhé. Spodní části rostlin, jimž ponechán byl 
basální meristém, měly čepele 4 až 6 cm dlouhé, nenesly však žádných 
prýtů adventivních. 
Také menši odřiznuté části listové čepele z rostlin Streptocatpus. 
Wendlandii mohou vytvářeti prýty adventivní, podobně jak to F i g d o r 
(1907) pro Monophyllaeu udává. Provedl jsem speciální pokusy v tomto 
ohledu, zdali by snad bylo možno Streptocarpus tímto způsobem pohodlněji 
rozmnožovali, nežli semeny, analogicky jak se to děje ku př. s Begóniemi. 
Obr. 1. 
Tomu je vskutku tak. Zcela úzké proužky čepele listové, široké pouze 
1 až P5 cm (obr. 1.), které jsou opatřeny nervem postranním, vytvořovaly 
ještě zcela zdravé, dobře rostoucí adventivní prýty. V dalších kulturách 
jevily se adventivní prýty resistentnějšími, a také rychleji rostly než 
rostliny klíční. 
Dne 17. /9. 1907 byla čepel 30 cm dlouhá a 22 cm široká rozřezána 
v různě veliké kusy, kusy ty byly svou spodní částí zastrčeny v písek a ve 
množárně teplého sklenníku dále pěstovány. 
Čepel listová byla nejprve dvěma řezy podélnými, vedenými podél 
středního nervu odříznuta, takže střední nerv byl opatřen na obou stranách 
pouze zbytkem čepele širokým pouze asi 0-5 cm. Tento střední nerv byl 
XIV. 
