12 
tylem a vlastním listem, druhou asi tam, kde se řapíkovitá část počínala 
kornoutovitě rozšiřovati. U této rostliny byla kornoutovitě srostlá čepel 
podélně rozčísnuta, v jednu rovinu rozložena a zasázena do písku, aby se 
zakořenila. Pak byla přenesena do zahradní půdy. Tato čepel měla dne 
15. května 3 jednolisté adventivní prýty, jejichž čepel byla jinak nor- 
mální, jenom u jednoho exempláře byla na konci ve čtyři nepravidelné 
zuby rozdělena. Dva adventivní prýty sedí na basi jednoho hlavního 
žebra, jeden prýt na basi žebra druhého. Druhá kornoutovitá dvojitá čepel 
pozvolna odumřela, aniž vytvořila adventivních prýtů. Provedl jsem 
tento pokus, abych, se dověděl, zdali se snad na adventivních prýtech ab- 
normita mateřských rostlin, to jest srůst dvou stejně velkých listů, bude 
opakovati. Jak jsme viděli, není tomu tak, neboť adventivní prýty byly 
normálně jednolisté. 
* * 
Mohu také nyní registrovat! několik případů, kde mesokotyly starších 
rostlin, jimž byla čepel odříznuta i s basálním meristemem, vytvořily 
adventivní prýty. G o e b e 1 (1902 str. 485) původně shledal, že takové 
mesokotyly neregenerrpí. Naproti tomu Pischinger (1902) nalezl 
u mladších rostlin, jak právě bylo sděleno a potvrzeno, že i na mesoko- 
tylech mohou se adventivní prýty objevovati. Mesokotyly starších rostlin 
v mých pokusech většinou záhy hynuly, aniž nějakých novotvarů jevily. 
Jenom dva mesokotyly vytvořily prýty adventivní. V polovině září 1907 
byla dvěma rostlinám čepel dlouhá asi 30 cm i s basálním meristemem 
odříznitta. Mesokotyl vyčníval u jednoho exempláře 4 cm, u druhého 2 cm 
vysoko nad půdu. Řezná plocha byla u prvního exempláře vedena šikmo. 
Dne 25. /lO. jeví se u něho na vrcholu, těsně pod řeznou plochou, základ 
adventivního prýtu, dne l./ll. lze také u prvního exempláře adventivní 
prýty pozorovati. V polovině prosince jeví první rostlina 4 prýty, jeden 
z nich má 4 křídla na čepeli, jako kdyby byl ze dvou prýtů srostlý. Druhá 
rostlina měla 3 prýty, všecky normálně jednolisté, jež těsně pod řeznou 
plochou seděly. Orientace čepelí k mesokotylu byla zcela nepravidelná. 
Ke konci prosince odumřely mesokotyly i s adventivními prýty. 
* ^ 
* 
Figdor (1907) dokázal, že mediánně rozříznuté čepele u Strepto- 
cavpus W cndlandii a MonophyUaea Horsficldii na spodu listu jsou schopny 
pravé postranní regenerace (restituce). To jsem ovšem mohl přirozeně 
v četných pokusech potvrditi. Stejně také okolnost že se restituce vzta- 
huje pouze na onu část čepele, která se v době poranění nalézá ve stavu 
meristematickém. Nikdy se tedy nejeví na celé čepeli. Figdor také 
pozoroval, že se někdy postranní regenerace objeví pouze na jedné po- 
lovině čepele a že se také obě poloviny nevyvíjejí stejně rychle. 
XIV. 
