15 
víjeti, kdežto slabší polovina čepele svůj vzrůst zastaví a většinou po- 
zvolna odumírá. Postranní regenerace podaří se nejenom u prostředně 
starých exemplářů, nýbrž také na individuích poměrně mladých. F i g d o r 
operoval rostliny, jež měly čepel průměrně 12- 72 cm dlouhou, moje první 
pokusy byly provedeny s rostlinami, jež měly čepel průměrně 18 cm dlouhou. 
Později provedl jsem pokusy s rostlinami, jejichž čepel měřila P5 
až 2 cm. 
Bylo možno očekávati, že se postranní regenerace dostaví také 
tenkráte, když bude medianní rozštěpení obmezeno pokud možno na 
basáhií meristem. Učinil jsem tak na klíčních rostlinách, jejichž čepel 
byla dlouhá 3 až 4 cm. Prořízl jsem spodní část čepele medianním řezem, 
jenž byl ovšem dlouhý asi 2 5 až 3- 5 mm, a částečně do čepele, a částečně 
do mesokotylu zasahoval. Rostliny byly vysety 23. /9. 1906 a nebyly po 
pikírování podruhé přesazeny, takže když dne 16./3. 1907 na nich operace 
byla provedena, byly poměrně malé. Po operaci byly po jednom zasázeny 
do malých květináčů. Řez procházel skrze celou tlouštku basálního me- 
ristemu. Dne 19./7. 1907 mohlo býti stanoveno, že na všech rostlinách 
dála se postranní regenerace. Ovšem, že se také zde objevily individuální 
rozdíly, podle toho, jak pravidelně řez byl veden. U některých rostlin 
objevila se na nově přirostlých částech čepele oboustranná stejná rege- 
nerace postranní. Také tu rostly obě poloviny čepele stejně silně. U jiných 
rostlin počala na jedné polovině čepele postranní regenerace později než 
na druhé. Ona polovina rostla také pozvolněji. Konečně byly i rostliny, 
kde jedna polovina vůbec neregenerovala a velmi slabě rostla, kdežto druhá 
jevila postranní regeneraci i silný vzrnst. Nestejný vzrůst měl za následek 
značná napjetí a zakřivení mezi oběma polovinami čepele. Těsně pod basí 
silněji rostoucí a neregenerující poloviny čepele došlo ku vytváření ad- 
ventivních prýtů, jež všecky byly jednolisté a normálně orientovány, to 
jest, obracely spodní plochu své čepele ke svrchní straně čepele mateřské 
rostliny. Také G o e b e 1 (1908 p. 216) zmiňuje se o pokuse s naší rostlinou, 
v němž nebyla celá čepel podélně rozštípnuta a kde přece se dostavila 
postranní regenerace. 
Jestliže medianní proříznutí basálního meristemu na rostlině vzbudí 
postranní regeneraci čepele a přirozeně také nového přírustkii mesokotylu, 
je zajisté zajímavo se tázati, jak by rostlina reagovala na zcela mělký 
medianní zářez, který by rozštípl jenom povrchní vrstvy basálního meri- 
stemu. K takovým pokusům přiměly mne výsledky pokusů provedených 
na vrcholech kořenových Stinglem (1905) a mnou (1905.) K pokusu 
bylo užito rostlin, zasetých dne 4./4. 1907. Dne 4./11. 1907 byly ostrou 
břitvou ve výši basálního meristemu mediánním zářezem poraněny, který 
byl nejvýše 0 5 až 0 7 mm hluboký, a asi 5 mm dlouhý. Délka a hloubka 
zářezu nedala se ovšem zcela bezpečně stanovití. Dne 8./1. 1908 objevují 
se již na některých exemplářích na středním žebru dva výrůstky, které 
pozvolna se stávají vyššími, až je možno zřejmě stanovití, že jde o resti- 
XIV. 
