18 
takového exempláře vyháněl mesokotyl nad zářezem kořeny. Jiné rostliny 
vyznačovaly se tím, že čepel listová poměrně málo rostla, bylať jen 10 až 
12 cm dlouhá. Rána zářezem způsobená byla hlubší, část mesokotylu pod 
ním se nalézající nesla několik rostlin adventivních. 
Jiné rostliny byly zasaženy zářezem zřejmě nad basálním meristemem. 
Tu pak jevila se čepel listová několik cm nad basí hluboko až ku střednímu 
žebru zaříznutou (obr. 15.), na okrajích těchto zářezů jakož i na žebru 
samotném bylo viděti, že jde o zahojené poranění. Hoření část čepele 
oddělená zúžením od dolení části nemá žádného vlastního basálního me- 
ristemu. Je to jednoduše starší, vyrostlá část listové čepele. Jako taková 
jeví se také o devět měsíců později (obr. 15.), kdy spodní část již značně 
Obr. 12. 
byla povyrostla a dospěla do kvetení, kdežto hoření se mezitím byla ne- 
zvětšila. Konečně jsou individua, u nichž se jeví těsně pod zářezem nej- 
dříve ouškovité malé čepele, které zcela souměrně po obou stranách mediány 
se nalézají. Z každého ouška vzroste pak malá, na celém svém okraji 
zoubkovaná čepel, která se od normální listové čepele liší jenom nedo- 
statkem zřejmě vyznačeného hlavního nervu. Silnější nervy jejich mají 
vzezření postranních nervů prvního řádu na normál lích čepelích, ale 
konvergují skoro všecky na spodu lístků k jednomu bodu. Později jevila 
se býti nervatura mnohem podobnější oné, kterou jeví normální čepele. 
Bylo možno i stanovití hlavní ner\-, od něhož se oddělovaly nervy po- 
stranní. Ke konci června 1908 dosáhly lístky délky 5 až 8 cm. Byly čepeli 
adventivního prýtu nápadně podobny. Neměly všaR mesokotylu, při- 
sedaly širokou basí na mesokotyl mateřské rostliny, a také bylo nápadno. 
XIV. 
