23 
Čepele (obr. 20. — 22.). Spojovací kus je inserován ovšem na břišní straně 
hořeního individua. V podrobnostech jeví takováto dvojitá individua 
odchylky. Tak především ve velikosti individuí, neboť čepel hořejší může 
býti zprvu větší nežli čepel dolení, později však je vždycky čepel dolení 
větší. Vzdálenost mezi basálním meristemem hořeního individua a místem, 
kde v ně přechází spojovací kus, tolikéž varíruje, ale třeba vytknouli, že 
vzdálenost ta se stářím operovaného individua stoupá. To lze snadno 
Obr. 20. 
pochopit!. Neboť činností basálního meristému vzrůstá část čepele listové, 
pod insercí spojovacího kusu se nalézající, čímž se zvětšuje vzdálenost 
mezi oním a insercí. Délka spojovacího kusu tolikéž varíruje od O ň až V 2 cm. 
Podélné osy obou individuí nemusí býti rovnoběžné (obr. 21., 22.), což 
však jistě vzniká druhotně. Obě individua takovýchto dvojitých rostlin 
úplně se rovnají normální rostlině Streptocaypus Wendlandii. Každé indi- 
viduum má zakořeněný mesokotyl typického tvaru i typické anatomické 
struktury. Také basální meristem funguje u obou individuí typicky, což 
usuzovat! možno z typického tvaru čepele listové a mesokotylň. V době, 
XIV. 
