Vnější část pleur prodloužena, do zadu skloněna, ku konci rozšířena, delší 
než vnitřní část a malým, do zadu zahnutým zoubkem zakončena. Cel- 
ková podoba trupu souhlasí s kambrickými Ptychopariemi. 
Pygidium v obrysu ploše obloukovité, souhlasné téměř úplně s py- 
gidii některých Ptychoparií nebo Conocephalitů. Délka : šířce =1:2. 
Osa na vnitřním okraji as i/,, celkové šířky pygidia, do zadu mírně se úží, 
sahajíc až do celkové délky. Složena z 5 prstenců, poslední od předeš- 
lých jen nezřetelnou rýhou oddělen. Laloky postranní zřetelně rýhami 
dorsálními odděleny, s třemi mělkými, velmi mírně do zadu skloněnými 
rýhami. Dle toho srostlo pygidium ze 4 široce zbrázděných pleur, poslední 
však bývá jen málo zřetelná. Kol vnějšího okraje pygidia úzký lem. Rýha 
omezující postranní laloky proti vnitřnímu okraji pygidia hlubší, užší. 
Hypostoma dosud neznámo; u jednotlivých ex. konstatována stoči- 
telnost. 
Velikost. U nejlépe zachovaného ex. (Tab. I. 1.) délka 56 mm, šířka 
41 min\ byly však nalezeny i úlomky, poukazující na rozměry daleko 
ještě větší. 
Z celého popisu zřejmo, že podobně jako jmenovaný již rod Bathy- 
cheilus, Hol. z Dd-^y i rod Eiiloma slučuje znaky kambrické čeledi Cono- 
cephalitidae a silurodevonské čeledi Calymmenidae, při čemž ovšem znaky 
prvních značně převládají, kdežto u rodu Bathycheilus právě naopak zase 
znaky Calymmenid dominují. 
II. Euloma inexspectahmi, Holub, n. sp. 
(Tab. I. obr. 4., 5.) 
Tomuto druhu náleží jeden z oněch dvou fragmentů městského 
musea rokycanského, jež zobrazit! a popsat! bylo mi laskavostí p. Dra. B. 
Horáka runožněno, začež náleží mu upřímný můj dík. Rovněž budiž 
zde podotknuto, že oba fragmenty popsati hodlal p. J. V. Želízko, avšak 
zvěděv, že jsou jen částí fauny mnou objevené, popsání jich ochotně mně 
přenechal, začež mu srdečně děkuji. 
Fragment musejní (Tab. I. 4.) je téměř úplně zachovaná hlava 
s 8 segmenty thorakálními na úzkém úlomku temnějším odstínem zabar- 
vené šedozelenavé břidlice. 
V materiálu našem uložena je z tohoto druhu kromě neúplně zacho- 
vané hlavy velká, isolovaná, krásně zachovaná hlava (Tab. I. 5.), část 
trupu, jakož i úlomky pygidia. 
Celková podoba hlavy upomíná na druh předešlý, jenž je ovšem 
daleko menší. Kromě velikosti jsou tu i jiné znaky odlišné. Možno říci, 
že mezi oběma druhy je as týž poměr, jaký je mezi druhy Lichas avus, 
Barr. a Lichas incola, Barr. z Ddyy, mezi druhy Placoparia Zippei Boeck 
sp. z Ddyy a P. grandis, Barr. z Dd.,, anebo mezi druhy Calymmene (= Syn- 
homalonotus. Pomp.) Aragoi, Roualt z Ddyy a C. (= S.) grandis n. sp. , 
XV. 
