ROCNÍK XX. 
tRIda ir. 
ČÍSLO 19. 
o vývinu tvaru oka člověka. 
Podává 
Dr. Otakar Lešer, 
assistcnt české oční kliniky pi'of. Dr. J. Deyla 
Z českého anatomického ústavu prof. Dr. J. Janošíka. 
(Se 20 vyobrazeními v textu.) 
(Předloženo dne 11. listopajdu 191U.) 
Tvar oka dospělých jedinců razných tříd živočišné říše není jed- 
notnvm. Tak tvar koule možno připustíti jen u oka některých ssavcú, 
u nichž jednotlivé osy oční jsou za normálních poměrů skoro stejné. Již 
u oka některých ptáků a ryb jest osa vidmá kratší os druhých, následkem 
čehož je oko od zadu do předu sploštělé. U jiných tříd je horizontální osa 
oční delší než vertikální a oko tudíž dorsoventrálně stlačené. Ani pro 
jednu třídu živočišnou není tvar oka jednoho druhu téže tříd}/ typickým. 
Proto správně poznamenává Půtter ve své ,,Organologie des Auges“, že 
zcela chybně uváděna jest v některých knihách zoologie a srovnávací 
anatomie špatná reprodukce Sommcringova obrazu oka sovy jako typi- 
ckého pro oko ptačí, oka štiky pro oko rybí. 
Tato různost tvaru oka dospělých jedinců různých tříd tvorstva 
vedla mne k tomu, že jsem si položil otázku, zda také v různých dobách 
vývojových je tvar oka různý. V přístupné mně literatuře o vývoji oka 
nalezl jsem jen u dvou autorů zmínku k uvedené věci se vztahující. Tak 
v práci V. Matyse ,,0 vývinu a topografii svalstva v orbitě ptáků" klade 
se důraz na to, že bulbus při svém vzrůstu je protažen v různém směru, 
a to jednou ve směru dorsoventrálním, po druhé nabývá převahy průměr 
proximodistální. Keil ve své práci o vývinu oka prasete popisuje oko 
u embrya 2 cm dlouhého takto: ,,Die Augenanlage ist ein langgezogener. 
Rozprava: Roč. XX. Tř. II. Čis. 19. 
XIX. 
1 
