7 
V posici zde 
přijaté: 
V posici obdobné 
xanthokonu atd. 
a 
(100) 
(100) 
m 
(110) 
(320) 
n 
(120) 
(340) 
q 
(140) 
(380) 
i 
(210) 
(310) 
d 
(101) 
(605) 
e 
(101) 
(605) 
f 
(103) 
(205) 
(301) 
(18 . 0 . 5) 
7T 
(Til) 
1 (645) 
a 
(473) 
(24 . 28 . 1.5) 
Naopak by se rovněž nezjednodušily symboly tvarů xanthokonu, 
pyrostilpnitu a stylotypu převedením na posici samsonitn. Miersova 
základní pyramida obdržela by složitý symbol (10 . 15 . 12), a v celé kry- 
stalové řadě všech tří jmenovaných nerostů neobdržel by po té trans- 
formaci os ani jediný tvar označení jednoduššího. 
Možno tudíž mezi krj^stalovým tvarem samsonitn a ostatních mono- 
symmetrických minerálů s obdobným vzorcem chemickým konstatovati 
pouze vzdálenější vztahy asi toho rázu, jako na př. mezi miargyritem 
a loranditem, anhydritem a užší skupinou barytovou, datolithem a euklasem 
a pod. S tím ve shodě i v habitu krystalovém a ve vlastnostech fysikálních 
se jeví značná různost: sloupcovitý ráz samsonitn stojí tu proti tabulko- 
vitému vývoji krystalů xanthokonu a pyrostilpnitu, sotva naznačená 
štěpnost jeho proti jejich zřetelné až slídovitě dokonalé; molekulární váha 
samsonitn, bližší xanthokonu než pyrostilpnitu, liší se přece od obou 
dosti značně: 
samsonit Ag^Mn Sh.^S^ 919-27 
pyrostilpnit 1080-10 
xanthokon 989-62. 
Že však přece možno samsonit uvésti ve spojitost s ostatními jedno- 
klonnými nerosty o společném chemickém typu jest po 
Stevanovičově výzkumu stylotypu druhým důkazem, že správná jest 
Miersova interpretace krystalografických poměrů xanthokonu a py- 
rostilpnitu. 
* 
* 
Dokončiv již tuto práci, dověděl jsem se teprve o právě publikované 
zprávě W. Bruhnsa^), který taktéž měřil samsonity andreasberské 
Kristallform cles Samsonit von St. Andreasberg, IV. Jahresb. cles Niedersáchsi- 
schen geologischen Vereines zu Hannover, 1911 (přednáška ze schůze 29. říjnar. 1910). 
XX. 
