28 
also ventronasahvárts hinúbergedrúckt.“ Popisuje tedy poměry zcela 
správně, ale má za to, že běží o změnu polohy a ne o mohutnější vzrůst 
v uvedených částech bulbu. Na základě však svých studií vysvětluji 
právě časově nestejnoměrnými vzrůstem v různé směry různý tvar oka, 
dále mohu konstatovat! stabilitu nervu zrakového a tím i foetalní štěrbiny 
koule oční. Keil popisuje celkem embrým již značně velká, kde změna 
tvaru není již tak nápadnou jako u stadií mladších, u nichž přirůstání 
bulbu jednou v tom, podruhé v onom směru je význačnější. 
Uložení očí v prvních počátcích vývojových je úplně laterální a stopky 
nervů zrakových jsou postaveny diametrálně, kterýžto stav udržuje se 
dosti dlouho. V pozdějších však stadiích vzrůstem celého předního mozku, 
založením hemisfer, vzrůstem středního mozku prodlužuje se nerv zrakový, 
ježto oko zůstává na svém původním místě. Vzrůstem pak laloku čelního 
vpřed a splynutím jeho s lalokem pro horní čelist rozšiřuje se temporální 
a zadní část hlavy, následkem čehož posunují se oči zdánlivě více vpřed, 
se strany laterální k čáře mediánní. Poměry ty jsou přirozeně nejpatrnější 
u člověka, jak jsem v citované práci vylíčil. Z uvedeného tudíž vysvítá, 
že etapovitým vzrůstem stěny oční v různé směry v různé době, vzrůstem 
mozku, splynutím laloku čelního s lalokem pro horní čelist a vývinem 
skeletu v orální části hlavové změní se zdánlivě poloha oka, které původně 
leželo zcela laterálně, během však vývinu dostává se více do roviny fron- 
tální, aniž by se během celého vývoje kol své osy otáčelo. 
Resumé. 
Srovnáváme-li nálezy o vývinu tvaru oka u námi vyšetřovaných 
obratlovců, vidíme jednak, že typickým a jednotným pro veškeré tvory 
zůstává tvar primárního váčku očního, který jest protažen ve směru 
proximodistálním, jednak že při uzavírání se sekundárního váčku očního 
vzniká u všech forma kruhovitá při pohledu se strany, která v dalším 
vývinu ustoupí tvaru ellipsoidnímu. Tento ellipsoidní tvar zachová se 
u různých tvarů různě dlouho. Nejdéle zůstává oko ellipsoidním u ptáků, 
kdežto poměrně nejrychleji zachází tento tvar u ssavců. Naopak velice 
dlouho udržuje se počáteční tvar oka u ryb a teprve v pozdější době vývi- 
nové nastává prodloužení oka. Zajímavým zjevem u vývinu tvaru oka jest 
sploštění téhož v ose lateromediální, jež zůstává velice dlouho u ještěrek 
a ptáků, záhy však zachází u ssavců, jichž oko nabývá tvaru na zadní 
stěně vydutého. 
Zajímavým je také chování se stopky váčku očního, jež sprostředkuje 
vedení příštímu nervu zrakovému, hlavně co týká se její tlouštky. U ryb, 
ještěrek a ptáků jest stopka hned od počátku nápadně tenká, krátká, 
u ssavců, jakož i u člověka však jest zpočátku velice tlustá, krátká. Také 
umístění oka v prvních stadiích na tuto stopku jest pro jednotlivé skupiny 
XXII. 
