ROCNÍK XX. 
třída II. 
ČÍSLO 23. 
O dělení vápníku od hořčíku. 
Napsali 
Dr. O. KALLAUNER a J. PRELLER. 
(Se 14 tabulkami v textu.) 
(Předloženo Akademii dne 26. května 1911.) 
Systematickým studiem dělení vápníku a hořčíku zaměstnávala se 
celá řada badatelů. Data v literatuře snesená vztahují se však většinou 
k dělení směsí, v nichž převládá množství vápníku nad množstvím hořčíku; 
o dělení pak malého množství vápníku od velkého množství hořčíku na- 
cházíme poměrně málo přesných údajů. Různí badatelé aplikovali tu bud 
přímo, neb po patřičných modifikacích methody, které se osvědčily pro dě- 
lení většího množství vápníku od hořčíku, mnohdy bez positivních po- 
znatků správnosti v určení. 
V roce 1908 upozorněn byl prvý z nás jistou plzeňskou firmou, pra- 
cující v industrii Sorelova cementu, na značné diference při stanoveni váp- 
níku v magnesiteclú) různými analytiky. K vůli informaci uvádíme analysi 
dvou magnesitů na třech různých místech analysovaných; 
M a g r 
1 e s i t : 
Kyselina křemičitá a v kyselině 
ne- 
I. 
II. 
rozpustný podíl 
. . . 1,55 
1,18 
1,57 
1,88 
0,84 
1,18 
Kysličník železitý a hlinitý . . . 
. . . 0,39 
0,50 
0,31 
0,33 
0,23 
0,30 
Kysličník vápenatý 
... 2,87 
1,40 
2,34 
2,31 
1,19 
0,85 
Kysličník hořečnatý 
. . .90,50 
91,83 
91,09 
90,20 
91,61 
91,32 
Ztráta žíháním 
. . . 4.61 
5,06 
4,54 
5,69 
6,05 
6,24 
Nápadné difference v určení vápníku vedly prvého z nás k úmyslu 
prozkoušet! různé analytické methody v praksi k dělení malého množství 
vápníku od mnoha hořčíku používané; nedostatek času oddálil uskuteč- 
nění úmyslu do doby, kdy již M u r m a n n^) publikoval práci ,,0 dělení 
Prakse označuje termínem ,,magnesit“ jak surový nepálený, tak i pálený 
uhličitan horečnatý — tedy v principu kysličník horečnatý. Analyse citované týkají 
se zboží vypáleného. 
^) Murmann: Zeit. f. anal. Chemie 49 (1910) S. 688 — 698. 
Rozpravy: Roč. XX. Tř. II. Č. 23. 1 
XXIII. 
