12 
hodinách se sfiltruje, promývá 35 — 40% alkoholem, až veškeré horečnaté 
sole jsou odstraněny, pak se žíhá a váží. 
Hundeshage h'^®) odpor učuje pro stanovení vápníku v magne- 
sotech následovnou methodu: 1 g práškovitého magnesitu se vaří 10 — 15 
minut s 80 cc 5 — 6% kyseliny solné, načež se chlorovodíkový roztok od 
nerozpuštěného podílu odfiltruje a na vodní lázni k suchu odpaří. Po při- 
dání 4 g Glauberovy sole se rozpustí zbytek v 30 cc teplé vody a za stálého 
míchání se přidá 40 cc 90% alkoholu. Po 4 — 5 hodinném stání při ca 20° C 
se vyloučený síran vápenatý odfiltruje, promyje 50% alkoholem a je-li 
získán v čisté formě se přímo jako takový určí. Jinak nutno jej zbaviti 
zpravidla přítomného malého množství kyseliny křemičité, železa a hliníku. 
To lze provésti tím způsobem, že jej rozpustíme v kyselině solné, roztok od 
vyloučené kyseliny křemičité odfiltrujeme a srazíme ammoniakem. Tím 
vyloučí se přítomné železo a hliník ve formě hydroxylů, které se odfiltrují 
a ve filtrátu se určí vápník methodou oxalátovou. 
M u r m a n n°°) dostal dle methody Chyziňského nižší resultáty; 
příčinu shledává v patrné rozpustnosti síranu vápenatého v 35% alkoholu. 
Za přítomnosti alkalií (sr. srážení dle Hundeshagena) si'áží se tyto spo- 
lečně, takže nelze provésti přímé určení vápníku jako síranu. Pro správné 
stanovení malého množství vápníku vedle mnoha hořčíku uvádí Murmann 
specielní methodu na kombinaci methody sulfátové a oxalátové spočívající. 
K roztoků chloridů obou kationtů přidá se takové množství titrované ky- 
seliny sírové, které dostačuje k převedení vápníku v síran, načež se roztok 
odpaří. Suchý zbytek digeruje se s 90% alkoholem. Vyloučený síran vá- 
penatý se sfiltruje, promývá 90% alkoholem a dělí od spolu sražených solí 
hořečnatých methodou oxalátovou, při níž váží se vápník ve formě kyslič- 
níku. Titro vanou kyselinu sírovou možno substituovati titro váným roz- 
tokem síranu sodnatého neb draselnatého. 
Stolberg a Murmann svými studiemi dokazují, že nelze provésti 
přímé dělení vápníku a hořčíku srážením vápníku ve formě síranu v pro- 
středí ethylalkoholickém . Našim iikolem bylo experimentálně udání tato 
potvrditi a to vzájemným porovnáváním resultátů získaných různými 
methodami síranovými. 
V literatuře nenalezli jsme bližšich dat o rozpustnosti síranu vápe- 
natého v ethylalkoholu nižších koncentrací; jelikož při různých methodách 
síranových přichází při srážení a promývání zředěný alkohol k platnosti, 
bylo mimo jiné našim úkolem rozpustnost síranu vápenatého ve zředěném 
alkoholu určiti. Při určení volen následovný postup; Čerstvě sražený 
a dobře promytý síran vápenatý protřepáván s alkoholem různé koncen- 
trace nejprve 6 hodin a po dvanácti hodinném stání opětně 2 hodiny. 
Po uvedené době tekutiny filtrovány suchými filtry do suchých kádinek, 
Hundeshagen: Zeit. f. óffen. Chemie 15 (1909) S. 85 — 93. 
Murmann: Zeit. f. anal. Chemie 49 (1910). S. 694 — 698. 
XXIII. 
